Науковий журнал «Тваринництво та технології харчових продуктів»
ISSN 2706-834X (Online), ISSN 2706-8331 (Print) Збірник наукових праць "Науковий вісник НУБіП України. Серія: Технологія виробництва і переробки продукції тваринництва" перейменовано в науковий журнал "Тваринництво та технології харчових продуктів" Свідоцтво про державну реєстрацію: Серія КВ № 23988-13828ПР від 19.06.2019 Фахова реєстрація у МОН України: Наказ № 409 від 17.03.2020, Категорія "Б" Галузь наук: Сільськогосподарські Спеціальність: 181 - харчові технології 204 - технологія виробництва і переробки продукції тваринництва 207 - водні біоресурси та аквакультура Тематика: Розведення та селекція тварин, годівля тварин і технологія кормів, технологія виробництва продуктів тваринництва Рік заснування: 2010 Засновник: Національний університет біоресурсів і природокористування України Періодичність: 4 рази на рік Мова видання: Українська, англійська Адреса редакції: 03041, Київ, вул. Героїв Оборони, 15 Телефон: (044)527-87-20 Індексується в наступних міжнародних наукометричних базах даних: Ulrichsweb AGRIS Google Scholar EBSCO MIAR <a href="https://www.base-search.net/Search/Results?type=all&lookfor=%D0%9D%D0%B0%D1%83%D0%BA%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D0%B9+%D0%B6%D1%83%D1%80%D0%BD%D0%B0%D0%BB+%22%D0%A2%D0%B2%D0%B0%D1%80%D0%B8%D0%BD%D0%BD%D0%B8%D1%86%D1%82%D0%B2%D0%BE+%D1%82%D0%B0+%D1%82%D0%B5%D1%85%D0%BD%D0%BE%D0%BB%D0%BE%D0%B3%D1%96%D1%97+%D1%85%D0%B0%D1%80%D1%87%D0%BE%D0%B2%D0%B8%D1%85+%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%B4%D1%83%D0%BA%D1%82%D1%96%D0%B2%22&ling=1&oaboost=1&name=&thes=&refid=dcresen&newsearch=1">BASE ResearchBib
National University of Life and Environmental Sciences of Ukraine
Стосунки між правовласниками і користувачами регулюються на умовах ліцензії Creative Commons Із Зазначенням Авторства – Некомерційна – Поширення На Тих Самих Умовах 4.0 Міжнародна (CC BY-NC-SA 4.0):https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.uk Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див.The Effect of Open Access).
Відродження ресурсного потенціалу скотарства як фактор розвитку конкурентоспроможності підприємств молокопродуктового підкомплексу АПК України
Перманентні кризи в українській економіці, знецінення гривні, зниження доходів населення та його купівельної спроможності, посилення конкуренції на світовому ринку, а також постійне підвищення світових цін на продовольчі й непродовольчі товари створили нові реалії функціонування підприємств молокопродуктового підкомплексу АПК України та призвели до його трансформації. Обсяги світового виробництва та споживання молока зростають. Проте в Україні зворотні тенденції: в 1990 році країна виробляла 24,5 млн т молока й посідала 6 місце у світовому рейтингу країн-виробників молока, а у 2020 році відповідно 9,3 млн т та 22 місце. Тому дослідження причин існування цих тенденцій є дужеактуальним. Стислий опис методів дослідження. Виконані дослідження базувались на застосуванні методів: якісного аналізу та синтезу, економіко-статистичного аналізу, порівнянь, аналітичних та логічних узагальнень тощо. Основні результати дослідження. На початок 2021 року загальне поголів’я великої рогатої худоби (ВРХ) в Україні становило 2,874 млн голів і за останні 10 років скоротилось на 1,952 млн голів, у тому числі, корів на 0,958 млн голів. Виробництво молока залишається дрібнотоварним. У 2020 році було вироблено 9,263 млн т молока (на 17,66 % менше, ніж у 2010 році). З них 29,8 % – у сільгоспгосподарствах та 70,2 % – у господарствах населення. Проте, санітарний контроль якості молока проводиться лише в 14,8 % домогосподарств, тому, основним постачальником молока на переробку у 2020 році були сільгосппідприємства, які поставили 77,2 % від загальних обсягів молока, поставленого на переробку, завдяки чому забезпечили зростання якості й безпечності молока отриманого молокопереробними підприємствами. Значне скорочення обсягів постачання молока на переробку призвело до скорочення у 2020 році кількості переробних підприємств на 69,14 % проти 1990 року. До основних чинників трансформації молокопродуктового підкомплексу Україні належать: зниження поголів’я корів, недостатня кількість якісної молочної сировини та її невідповідність регламентам і стандартам ЄС, низький технологічний рівень виробництва молока, недостатній контроль за якістю сировини, відсутність сучасного обладнання, висока капітало- і трудомісткість виробничих процесів, зростання цін на енергетичні та інші ресурси, зниження рівня споживання молочних продуктів через низьку купівельну спроможність, зростання конкуренції на світовому та внутрішньому ринках молочної продукції тощо. Подальшого дослідження потребують можливі напрями інтеграції дрібних виробників молока.
Авторське право (c) 2021 Науковий журнал «Тваринництво та технології харчових продуктів»
Вплив геометричних параметрів гвинтових насадок двогвинтового прес-екструдера на вихід олії
У сучасних економічних умовах велике значення за виробництва олії мають обрана технологія переробки сировини та вибір необхідного устаткування як лінії загалом, так і олієвідтискного преса. У цехах невеликої потужності використовують різноманітні за конструкціями шнекові преси. Певну нішу серед пресового обладнання продуктивністю 150-500 кг/год зайняли двогвинтові пресекструдери. Їхнє використання дає можливість суттєво спростити технологію переробки насіння олійних культур. У них поєднано операції теплової обробки, подрібнення та відтискання рослинної олії. Актуальним є дослідження впливу геометричних параметрів олієвідтискного тракту і гвинтових насадок на вихід олії. У двогвинтових пресекструдерах змінними геометричними параметрами раціонально обрати крок черв'яка, ширина каналу між витками, ширину гребня витка та довжину насадки. Проведено аналіз та підбір геометричних параметрів робочих органів двогвинтового пресекструдера на основі теоретичних розрахунків. Виготовлено два комплекти експериментальних робочих органів зі зміненими геометричними параметрами. Визначено їх теоретичну ступінь стискання, яка становить, відповідно, 5,50; 4,69 та 4,33. Експериментально підтверджено, що вихід олії залежить від ступеня стискання, обумовленого геометричними параметрами гвинтових насадок. Виявлено вплив різкого перепаду вільного об’єму гвинтових насадок на енергетичні показники та продуктивність пресекструдера. Загальний характер зміни вільного об’єму в зонах груп насадок супроводжується нерівномірним зменшенням 40-80% в сторону виходу макухи. Характер зміни вільного об'єму витків по довжині шнекового валу характеризує правильність його конструкції. Підбір раціональних геометричних параметрів робочих органів слід розглядати в комплексі з іншими конструкційними параметрами, що дозволить інтенсифікувати процес відтискання олії.
Прополіс – клейка смолиста речовина, зібрана з бруньок, листя, стебел диких рослин і перероблена бджолами, яка має бактерицидні властивості та яку вони використовують для заклеювання щілин у вулику, полірування стінок воскових комірок, бальзамування трупів ворогів. Аналіз досліджень та публікацій дає підстави зробити висновки, що в Україні до сьогодні не достатньо приділяли належної увагу умовам виробництву прополісу. Відсутні пристрої та обладнання для удосконалення процесу виробництва безпечного та якісного прополісу котрий відповідатиме високим вимогам нормативно-правових актів з якості та безпечності харчових продуктів та сировини. нині у пасічницьких господарствах використовуються способи збору прополісу які вимагають значних затрат людської праці, є економічно не ефективними, а отриманий продукт не відповідає вимогам якості, які ставляться перед операторами ринку. Тому виникає потреба в удосконаленні існуючих технологій одержання прополісу, покращення санітарно-гігієнічних умов виробництва, збільшення продуктивності та економічної ефективності, механізації та автоматизації процесу виробництва. Метою нашої роботи було розробити новий пристрій для збору прополісу. Робота проводилась в рамках виконання дисертаційного дослідження при кафедрі стандартизації та сертифікації сільськогосподарської продукції Національного університету біоресурсів і природокористування України» впродовж 2020–2021 рр. Сконструйовано та виготовлено новий пристрій для збору прополісу. Конструкція валів пристрою та принцип механічної очистки сіток від прополісу, що закладені при його розробці може слугувати для розробки високо автоматизованих ліній з очистки сіток. Використання пристрою на промислових пасіках у країнах з тропічним та субтропічним кліматом можливе з розміщенням пристрою у стільникосховищах за їх наявності або у виробничих приміщеннях, що забезпечені кондиціонером. Для якісної очистки сіток з прополісом з використанням пристрою сітки достатньо охолодити при температурі +5°С протягом 60–90 хв залежно від типу прополісу. Пристрій може бути використаний на пасічницьких господарствах України та інших країн де отримання прополісу від бджолиних сімей здійснюється з використанням еластичних сіток. Використання пристрою забезпечує отримання чистого без механічних домішок прополісу, що відповідає вимогам чинного законодавства. Розроблений пристрій запатентовано патент № 139736 «Пристрій для збору прополісу».
Мікроструктурний аналіз варених сосисок зі спельтовим борошном
В умовах ринкової економіки особливо важливим є випуск і забезпечення населення конкурентоспроможною, якісною та безпечною харчовою продукцією. Досить поширеними мИ?ясними виробами в харчуванні кожної людини є продукція групи варених ковбас, зокрема сосиски. Відомо, що спельтове борошно, містить у своєму складі велику кількість білка – 17,4 %, загальний вміст харчових волокон у спельті – 14,3 %, багатший вітамінний та мінеральний склад. Зважаючи на цінний хімічний склад, спельтове борошно є перспективною сировиною рослинного походження, призначеною для вдосконалення м’ясних продуктів. Тому метою роботи було з’ясування особливостей структуроутворення варених сосисок та мікроструктуру їхніх складових, що виникають під час технологічної переробки при додаванні до ковбасного фаршу спельтового борошна, методами гістологічних досліджень, якими обґрунтовано мікроструктурний аналіз контрольних та дослідних зразків. У статті висвітлено результати досліджень мікроструктурного аналізу сосисок із додаванням спельтового борошна, яке впливає на структуроутворення варених сосисок, під час технологічної переробки. У статті наведено рисунки зрізів контрольних та дослідних зразків під мікроскопом. Вивчено та проаналізовано основні складові кутерованого фаршу, у якому міститься спельтове борошно, яке додавали з метою впровадження нових високотехнологічних рішень, які будуть конкурентними не тільки на українському, але й на європейському ринку. Встановлено, що за допомогою гістологічних досліджень, які складають основу мікроструктурного аналізу, можна чітко виявити всі складові м’ясного фаршу з якого виготовлені сосиски.
Застосування ферменту папаїну в технології м'ясних виробів
Виробництво ферментних препаратів займає одне з провідних місць у сучасній біотехнології й належить до галузей, обсяг продукції яких постійно зростає, а сфера застосування розширюється. Різноманітні ферментні препарати широко використовують у галузі харчування, це пояснюється їхньою високою каталітичною активністю, специфічністю дії, здатністю здійснювати біохімічні реакції в м’яких умовах. Тому ферменти доцільно використовувати для проведення різних промислових процесів, як з економічної, так і з технологічної точок зору. Тому метою роботи було дослідити хімічний склад та активність ферментного препарату папаїн із подальшим використанням у технології виробництва м'ясних виробів для підвищення біологічної цінності та покращення функціонально-технологічних властивостей готового продукту. За результатами аналізу літературних джерел та власних досліджень показано перспективність дослідження та використання ферментів і одержаних на їхній основі ферментних препаратів у галузі харчової промисловості, оскільки це сприяє підвищенню якості готової продукції та рівня екологізації виробництва, більш раціональному використанню сировинних та матеріальних ресурсів. У результаті дослідження хімічного складу встановлено, що фермент папаїн має високий вміст білку 87, 44 %, завдяки чому володіє більш широким впливом на білки м'яса. Під час досліджень була вивчена залежність активності папаїну від рН середовища, температури, концентрації хлориду натрію і концентрації ферменту. Результати виконаних досліджень показали, що найбільшу активність папаїн проявляє в діапазоні за рН 5,5-6,0. Фермент має максимальну коллагеназну активність рН 6,0 та за температури 50-60 °С.
Дослідження теплофізичних характеристик харчових продуктів
Здорове харчування є одним з найважливіших елементів збереження здоров'я та зміцнення імунітету нації, неодмінною умовою досягнення активного довголіття нинішніх та майбутніх поколінь. Винайдення нових інгредієнтів та створення харчових продуктів на їхній основі, розробка нових та вдосконалених наявних технологій потребує достовірної інформації про основні теплофізичні характеристики сировини та матеріалів біологічного походження для розрахунку й оптимізації тепломасообмінних процесів переробки і виробництва. Сучасна наука пропонує широке коло досліджень параметрів термодинамічних та масообмінних процесів, визначень теплофізичних характеристик новітніх речовин та продуктів із застосуванням метрологічно атестованих приладів та інформаційно-вимірювальних систем. Основною проблемою під час дослідження матеріалів біологічного походження є їхня негомогенність та неоднорідність структури зразків. Визначення коефіцієнта ефективної теплопровідності сипких матеріалів та круп доцільно проводити в стаціонарному тепловому режимі на приладі для визначення теплофізичних характеристик матеріалів і теплових ефектів, у якому реалізована симетрична схема теплометричного методу вимірювань із застосуванням сенсорів теплового потоку та температури. Використання чотирьох вимірювальних комірок дає можливість проводити синхронний порівняльний аналіз декількох зразків, а поворотно-притискний механізм сприяє мінімізації контактних опорів. Розроблена методика вимірювань коефіцієнта ефективної теплопровідності враховує особливості сипких харчових продуктів та значно підвищує точність дослідження їхньої теплопровідності через введення поправки на контактний опір пристінного шару. Можливість проведення довготривалих спостережень дає можливість досліджувати термолабільні матеріали, аналізувати теплові ефекти в зразках, оцінювати об’ємне та інтегральне тепловиділення. Калориметричні дослідження широкої гами біологічних матеріалів та речовин із достатньою точністю можна проводити на системі STA, у якій реалізовано методи покрокового сканування та синхронного теплового аналізу для визначення питомої теплоємності та теплоти випаровування, дослідження співвідношення вільної та зв’язаної вологи в негомогенних матеріалах. Ці характеристики є невід’ємними параметрами під час дослідження кінетики тепломасообмінних процесів, зокрема сушіння, для розрахунку і проєктування технологічного обладнання. Дослідження теплофізичних характеристик негомогенних матеріалів та речовин дадуть змогу оптимізувати виробничі процеси та надалі розвивати технології харчової, біотехнологічної та переробної галузі.
Вплив зберігання на сенсорні показники, в’язкість та хімічні характеристики йогурту, збагаченого вівсяним β-глюканом
Досліджено доцільність збагачення йогурту 0,3 % вівсяного β-глюкану. Результати показали, що йогурт з додаванням 0,3 % вівсяного β-глюкану володіє водоутримуючою здатністю. Значення кислотності та pH досягли максимальних значень за зберігання впродовж 7 діб, а після 7 днів не спостерігалося значних змін. Усі значення рН коливалися від 4,18 до 4,28, що є в межах норми для йогуртів. Цікаво, що значення в’язкості зростали впродовж усього періоду зберігання. Були відзначені значні відмінності між контрольним йогуртом та йогуртом з 0,3% вівсяного β-глюкану. Експериментальний зразок мав вищу в'язкість, ніж контрольний йогурт, а найвищі значення були 58560 ± 2120 cП на 21 день для йогурту з вмістом 0,3 % вівсяного β-глюкану. Перевірено життєздатність пробіотичних бактерій в йогуртах. Упродовж усього терміну зберігання вміст пробіотиків знижувався, становив лише 0,63 ± 0,05×107 КУО/мл на 21 добу. Проте йогурт з вмістом 0,3% вівсяного β-глюкану містив значно більше живих пробіотичних бактерій порівняно з контролем упродовж усього періоду зберігання в охолодженому стані. Життєздатність пробіотичних бактерій йогурту з вмістом 0,3% вівсяного β-глюкану на 14 днів (3,18 ± 0,2×107 КУО/мл) була лише трохи нижчою, ніж у контрольного йогурту за 1 день (3,45 ± 0,3×107 КУО/мл). Це повністю демонструє, що додавання 0,3 % вівсяного β-глюкану має захисну дію на пробіотики в йогурті, що буде корисно для здоров’я людини. На текстурні характеристики йогурту вплинуло додавання 0,3 % вівсяного β-глюкану, що призводило до зниження адгезивності, але посилення твердості та клейкості під час зберігання. Усі йогурти мали середню сенсорну оцінку вище 80, що вказує на перевагу як контрольного йогурту, так і йогурту з 0,3 % вівсяного β-глюкану під час зберігання. Сенсорні результати показали, що 0,3 % вівсяний β-глюкановий йогурт мав найвище значення прийнятності 86,49 на 21 день зберігання, що мав позитивний вплив на прийнятність йогурту, незалежно від часу зберігання. Загалом, йогурт, що містить 0,3 % вівсяного β-глюкану, може бути інноваційним молочним продуктом для здорового харчування.
Аналіз небезпечних факторів пов’язаних з харчовими продуктами в закладі роздрібної торгівлі
Відповідно до чинного законодавства України заклади роздрібної торгівлі мають розробляти, вводити в дію та застосовувати постійно діючі процедури, що ґрунтуються на принципах системи аналізу небезпечних чинників та контролю в критичних точках, а також забезпечувати належну підготовку з питань застосування постійно діючих процедур, що базуються на принципах НАССР, осіб, які є відповідальними за ці процедури, під час виробництва та обігу харчових продуктів. Під час дослідження використовували методи аналізу інтернет-ресурсів та нормативно-правові документи щодо системи управління безпечністю харчових продуктів. Безпечність харчових продуктів пов'язана з наявністю небезпечних чинників щодо харчових продуктів під час споживання. Поява небезпечних чинників для безпечності харчової продукції може статися на будь-якому етапі харчового ланцюга. Тому необхідним є належний контроль упродовж усього харчового ланцюга. Безпечність харчових продуктів забезпечується спільними зусиллями всіх учасників харчового ланцюга. Тому метою статті було охарактеризувати науково-обґрунтовану систему аналізу небезпечних чинників і контролю критичних точок HACCP та розкрито основні труднощі, зумовлені використанням такої системи в закладах роздрібної торгівлі. Впровадження принципів НАССР забезпечує не тільки безпеку продукції і кулінарних виробів, але і сприяє розвитку закладів роздрібної торгівлі загалом — процес виробництва кулінарної продукції стає безпечним, персонал дотримується санітарно-гігієнічних норм; впевненість відвідувачів в якості та безпечності їжі, яку споживають, підвищується рейтинг закладу; практично виключається виявлення можливих порушень у разі перевірок; заклад набуває маркетингову перевагу в умовах сучасної конкуренції. Тому проведення аналізу небезпечних чинників пов’язаних із харчовими продуктами є важливим і досить актуальним питанням.
система управління безпечністю харчових продуктів
Вплив маринаду на основі купажів рослинних олій на структурно-механічні показники натуральних м’ясних маринованих напівфабрикатів
Маринади на основі купажів рослинних олій для виробництва натуральних м’ясних маринованих напівфабрикатів суттєво здійснюють вплив на реологічні та структурно-механічні показники продукту. Саме вони визначають пластичність та консистенцію напівфабрикатів, виготовлених із сировини 1 та 2 гатунків. Тому метою роботи була розробка рецептур для маринадів та встановлення впливу маринаду на основі купажів рослинних олій, збагачених ферментом бромелаїном на структурно-механічні показники натуральних м’ясних маринованих напівфабрикатів у процесі зберігання. Застосування рослинної сировини в технології натуральних м’ясних маринованих напівфабрикатів дає можливість використовувати м’ясну сировину 1 та 2 гатунків та на виході отримати ніжний, соковитий, легкозасвоюваний продукт. Для визначення впливу маринаду на основі купажів рослинних олій, збагачених ферментом бромелаїном, на структурно-механічні показники натуральних м’ясних маринованих напівфабрикатів, дослідженнями розробилися 8 зразків напівфабрикатів, а саме: 4 зразки із використанням свинини: 1 контрольний зразок без застосування маринаду та 3 зразки із маринадами на основі купажів рослинних олій; та 4 зразки із використанням яловичини: 1 контрольний зразок без застосування маринаду та 3 зразки із маринадами на основі купажів рослинних олій. У зв’язку з цим прийшли до висновку про доцільність застосування в складі маринаду купажів рослинних олій та ферменту. Додатковим впливом на натуральні м’ясні мариновані напівфабрикати є кращі органолептичні та структурно-механічні показники в порівнянні із контрольними зразками. Тому, з огляду на поставлені завдання, розроблені рецептури маринадів із різним співвідношенням рафінованих рослинних олій, що збагачені ферментом, які дають змогу збільшити жорсткість для напівфабрикатів зі свинини та зменшити жорсткість для напівфабрикатів із яловичини в процесі зберігання.
Фактори трансформації молокопродуктового підкомплексу АПК України
Агропромисловий комплекс України активно працює над виходом на світовий ринок та ринок ЄС, виробляючи продукцію, яка відповідатиме міжнародним стандартам та вимогам щодо якості та безпечності продукції. Молокопродуктовий підкомплекс АПК країни, що займає одне з провідних місць у структурі вітчизняної економіки, не є винятком. Є певні особливості функціонування його підприємств, а саме: наявність значного попиту збоку споживачів; широкий асортиментний ряд молочних продуктів; короткотривалі терміни придатності молочної продукції; сфера виробництва є екологічно загрозливою. Перманентні кризи в українській економіці, знецінення гривні, зниження доходів населення та його купівельної спроможності, посилення конкуренції на світовому ринку, а також постійне підвищення світових цін на продовольчі й непродовольчі товари створили нові реалії функціонування підприємств молокопродуктового підкомплексу АПК України та призвели до його трансформації. У результаті дослідження виявлено основні напрями його транформації та фактори, що впливають на умови його функціонування, зокрема негативні, такі, як скорочення поголівя великої рогатої худоби, зменшення обсягів виробницва та погіршення якості сировини для виробництва молочних продуктів, скорочення кількості молокопереробних підприємств тощо. Визначено, що інструменти державної підтримки у вигляді дотацій виробникам молока є не завжди ефективними. Досліджено основні проблеми падіння виробництва молока в Україні та визначені окремі напрями розвязання наявних проблем. Визначено, що для того, щоби зупинити критичне зменшення виробництва молока необхідно докласти спільних зусиль виробникам, переробникам і державним інституціям, для підвищення інвестиційної привабливості підприємств підкомплексу, зокрема, вимагати створення дієвої національної програми розвитку підприємств молокопродуктового підкомплексу АПК України.
Динаміка міжфазової взаємодії між компонентами при перемімішуванні
Процеси перемішування, збивання й піноутворення за своєю суттю одинакові та полягають у диспергуванні газу в рідині. Під час змішування та збивання суміші компонентів унаслідок механічної дії набухлі, збільшені в об’ємі водонерозчинні білкові речовини (клейковинні білки) утворюють тривимірну губчасто-сітчасту неперервну структуру. Її називають клейковинним каркасом. Саме він визначає еластичні та пружні властивості середовища. Тому метою роботи було встановлення взаємозв’язку газоутримувальної здатності середовища та енергії, затрачуваної на гідратацію компонентів. Дослідженнями виконувалася завдання визначення газоутримувальної здатності середовища зі змінними параметрами висоти рідинної фази від інтенсивності змішування, часу перебігу перехідних процесів формування повного об'єму газорідинного середовища, часу перехідного процесу виходу диспергованої газової фази. Різниця рівнів до утворення газової фази й у режимі перемішування (аерації) визначає значення газоутримувальної здатності. У зв'язку з цим, прийшли до висновку про доцільність повної дестабілізації усталених режимів завдяки зміні режимів дії робочого органа в системі потоків. Додатковим впливом на систему є зміна гідродинамічних режимів у зв'язку з несталою динамікою утворення диспергованої газової фази. Генерування диспергованої газової фази означає присутність енергетичних витрат на утворення міжфазної поверхні, що повинно враховуватися в загальному енергетичному балансі. Водночас слід назвати ще одну особливість. Частина газової фази, що існувала і продовжує існувати в новому режимі після змішування, потрапляє в режим перехідного процесу. Тому найефективніше замішування відбувається в разі дотримання зміщеного режиму дозування компонентів у зваженому стані та механічного впливу робочого органу. З огляду на поставлені завдання і умови проведення змішування опари, визначені вимоги до конструкції змішувача, водночас встановлено, що подача компонентів повинна тривати не менше 45 с. За цей період відбувається гідратація та зменшення споживання енергоресурсів.
Вплив біохімічних властивостей сировини на зміну якості малосоленої рибної продукції
У статті досліджено вплив біохімічних властивостей сировини на зміну якості малосоленої рибної продукції, упакованої в умовах модифікованого середовища. Охарактеризовано основні причини погіршення якості малосоленої рибної продукції. Наведено можливі напрями підвищення стійкості малосоленої рибної продукції під час зберігання. Рівень активності тканинних протеолітичних ферментів – це один з основних факторів, що характеризує швидкість дозрівання соленої риби, а масова частка жиру може визначати ступінь впливу вуглекислого газу на м'язову тканину в процесі зберігання. Відповідно, представлено результати дослідження вихідної рибної сировини, а саме масової частки жиру та ферментативної активності м’язової тканини. Встановлено, що рибна сировина мала значні відмінності, як за масовою часткою жиру, так і активністю ферментів. Представлено результати досліджень фізико-хімічних показників соленої рибної продукції, упакованої в умовах модифікованого середовища. Вихідний склад газової суміші: 40 % СО₂ і 60 % N₂. Для пакування використовувалися високобар'єрні пакети. Результати проведених експериментальних досліджень показали, що з точки зору зміни якісних показників, пакування солоної риби в умовах модифікованого середовища є найефективнішим для продукції з нежирної сировини з низькою загальною кислотністю та активністю протеолітичних ферментів.
Характеристика біохімічних показників спермопродукції плідників коропа за використання в годівлі голозерного вівса впродовж переднерестового періоду
У дослідженнях використовували самців нивківського внутрішньопородного типу української лускатої породи коропа, яких утримували впродовж переднерестового періоду в ставових умовах ДП «ДГ “Нивка” ІРГ НААН. Особин було поділено на 3 групи. Першій групі (Дослід I) згодовували 100 % голозерного вівса, другій (Дослід II) — 30 %, контрольній групі риб (Контроль) згодовували зернову суміш. Проведено оцінку якості статевих продуктів самців коропа способом визначення впливу додавання до їхнього раціону голозерного вівса впродовж переднерестового періоду. Досліджено показники рухливості та запліднювальної здатності сперми, вміст γ-, β- і α- глобулінів, альбуміну, преальбуміну, та фізіологічні характеристики еякулятів дихальної й відновної здатності, активності ензимів дихального ланцюга мітохондрій (ЦХО та СДГ). З огляду на підвищення продуктивності сперміїв риб, зокрема збільшення кількості сперміїв з прямолінійно-поступальним рухом, зниження кількості неживих сперміїв та зміни білкової формули статевих клітин установлено, що доцільним є додавання голозерного вівса до основного раціону в кількості 30 %.
Мед, як складова маринаду для м’ясних напівфабрикатів
Особливості біохімічного складу та властивостей м’ясної сировини зумовлюють необхідність пошуку нових технологій її переробки з метою отримання нових продуктів із високими споживчими властивостями. Актуальним напрямом розвитку технології є збагачення м’ясної сировини корисними компонентами з функціонально-технологічними властивостями, що володіють високою біологічною цінністю: апіпродукти та продукти рослинного походження. Зважаючи на хімічний склад, мед містить приблизно 500 різноманітних біологічно активних речовин, які доцільно використовувати як природні антиоксиданти під час виробництва м’ясних напівфабрикатів. Різні сорти меду характеризуються високою біологічною активністю, дієтичними та лікувальними властивостями. Під час термічної обробки м’ясо, замариноване медовим маринадом, набуває нових смакових якостей, зовнішній вигляд стає більш яскравим із-за карамелізації меду. У статті представлено результати дослідження вихідної м’ясної сировини, меду та маринованого напівфабрикату. Встановлено, що зниження рН маринованого напівфабрикату в період 24-годинної витримки забезпечує стійкість м’яса до зберігання, тому що більшість бактерій розвиваються за високих значень рН, тоді, як на кислих поживних середовищах нижче 6,2 їхній розвиток уповільнюється. Тривале маринування дає змогу отримати м’ясо з підвищеною вологозв’язуючою та вологоутримуючою здатністю й поліпшеною консистенцією та соковитістю. Завдання створення нових продуктів потребує нових підходів і прийомів технологій. Використання апіпродуктів, які мають антиокислювальну властивість, дасть змогу утриматися від використання консервантів і стабілізаторів хімічного походження. У зв’язку з цим, мед може бути використаний у складі м’ясних маринованих продуктів. Внесення активних компонентів меду до складу маринаду дасть змогу подовжити термін придатності та відкоригувати органолептичні властивості.
органолептичні та фізико-хімічні показники
Біологічна ефективність ліпідів м’яса райдужної форелі залежно від рівнів амінокислот у комбікормах
У статті досліджено вплив використання повнораціонних комбікормів із різними рівнями лізину й метіоніну на показники біологічної ефективності ліпідів м’яса райдужної форелі. Метою досліду передбачалося встановити вплив різних рівнів амінокислотного живлення товарної райдужної форелі на жирнокислотний склад ліпідів м’яса та їхню біологічну ефективність. Для цього за методом аналогів було сформовано п’ять піддослідних груп. Дослід тривав 210 діб та поділявся на два періоди: зрівняльний (10 діб) та основний (200 діб). У зрівняльний період раціон годівлі був однаковим для риб контрольної та експериментальних груп. В основний період рівень лізину й метіоніну в експериментальних комбікормах для різних піддослідних груп форелі коливався відповідно від 2,5 до 2,9 % і від 0,8 до 1,0 %. Годівлю райдужної форелі в період досліджень проводили 4–6 раз на добу, у денний час через рівні проміжки. Необхідну кількість корму розраховували відповідно до показників індивідуальної маси риб та температури середовища на момент годівлі. Вирощування товарних дволіток проводили в ставках площею 100 м2 за щільності посадки 50 екземплярів/м2, та рівня води в них 1 м. Загальна кількість особин форелі в експериментальних дослідженнях становила 25 тис. екземплярів. Встановлено, що основну частку жирних кислот ліпідів м'яса райдужної форелі складають насичені жирні кислоти та мононенасичені. У результаті досліджень виявлено, що використання комбікормів із підвищеним рівнем лізину та метіоніну для риб 4 дослідної групи супроводжувалося збільшенням вмісту суми насичених жирних кислот у м’ясі на 5,84% порівнюючи з контролем. За зростання амінокислотної поживності комбікорму спостерігається збільшення у м¢ясі форелі вмісту лінолевої кислоти на 0,19–0,24 % порівнюючи з контролем.
Обгрунтування амплітудно-частотних характеристик та конструктивних параметрів віброзбуджувача сепаратора об’ємних коливань
Основними ефектами розробленої конструкції вібраційного сепаратору є збільшення рушійної сили процесу сепарації сипкої маси в цій роботі, що досягли через надання робочому циліндрично-конічному контейнеру вібраційного руху; поліпшення умов проходження часток продукції через перфорації, що досягли завдяки наданню ситовій поверхні об’ємних коливань; зменшення енерговитрат та поліпшення умов роботи опорних вузлів під час експлуатації проектованого віброгрохоту, що досягли внаслідок встановлення додаткових пружних елементів між корпусом сепаратора та підшипниковими вузлами вертикального приводного валу віброзбуджувача. Надання робочим органам проектованого вібраційного грохоту об’ємного коливального руху дає змогу підвищити продуктивність та якість процесу розділення твердотільних сипких мас. Для визначення раціональних параметрів процесу вібраційного грохочіння були отримані рівняння руху робочих органів у вигляді конічної ситової поверхні використовуючи метод рівнянь Лагранжа 2 роду. Застосовуючи рішення задачі Коші для лінійних неоднорідних диференціальних рівнянь було отримано розв’язок останніх. Отримані залежності амплітуди коливань, віброшвидкості та віброприскорення, інтенсивності коливального руху дали змогу здійснити математичний аналіз силових та енергетичних характеристик віброприводу досліджуваного сепаратора. Похиле розташування конічної ситової поверхні дає змогу здійснювати просторовий гіраційний або коловий поступальний рух, що дає можливість реалізувати переваги об’ємного розділення сипких мас. Результати проведеного аналітичного дослідження дали можливість обґрунтувати оптимальний кут нахилу робочої ситової поверхні. На основі проведеного аналізу були обґрунтовані та уточнені конструктивні параметри віброзбуджувача та представлена конструкція цієї технічної системи.
Дослідження ефективності використання бурякового сиропу у продуктах на основі принципів нутриціології
Характер харчування є найважливішим фактором, який визначає здоров’я людини. Правильне здорове харчування зберігає здоров’я, відіграє важливу роль у попередженні хронічних захворювань сучасної людини. Рівень якості харчових продуктів повинен задовольняти фізіологічні потреби людини в харчових речовинах і енергії, а здорове харчування ще і включає поняття профілактичної дії їжі, або їжі як фактору ризику хронічних неінфекційних захворювань. У разі надходження харчових речовин у неправильних співвідношеннях харчування вважається неправильним, нездоровим, нераціональним і може відігравати роль фактору ризику розвитку захворювань людини. У роботі обґрунтовано використання бурякового сиропу та буряку в технології кетчупів, переваги розроблених рецептур для здоров’я людей. Також наведено фізико-хімічний склад бурякового сиропу, який містить 93,5 % сухих речовин, склад та вміст цукрів бурякового сиропу (глюкози, фруктози, сахарози, мальтози), загальний вміст цукрів становить 48,8 г/100 г, що менше на 50,2 г/100 г від звичайного цукру. Обґрунтовано співвідношення рецептурних інгредієнтів, встановлене експериментальними дослідами за органолептичними показниками. Досліджено показник активності води, який становить для зразка №2 – 0,92, для зразка №1 – 0,93, для контрольного зразка – 0,935, що позитивно впливатиме на терміни їхньої придатності. Дослідження хімічного складу показали, що вміст білка в зразку №1 підвищився на 33 %, у зразку №2 – на 56 % порівнюючи з контрольним зразком; вміст цукру знизився на 42,7 % у зразку №1 та на 50,6 % у зразку №2; підвищився вміст вітаміну С, у 3 рази підвищився вміст клітковини, розроблені продукти збагачено залізом, фосфором, калієм. Розрахунок Nutri-score показав, що розроблені зразки за рецептурами №1 та №2 належать до категорії А та В і є більш збалансованими та корисними для здоров’я людини, що свідчить про високу харчову цінність продуктів. За енергетичною цінністю розроблені зразки переважають контрольний. Енергетична цінність (ккал/100 г) зразка №1 становить 100, зразка №2 – 89,5, контрольного зразка – 104.
Вміст жирних кислот в молоці корів за дії β-каротину
Одним із ключових питань виробництва високоякісного, біологічно повноцінного молока є забезпечення корів достатньою кількістю біологічно активних речовин, зокрема вітаміном А та його попередником β-каротином. Одним зі способів збагачення молока вітаміном А та каротиноїдами є згодовування коровам добавок природного походження зокрема вітатону, який містить до 10 % транс-β-каротину, здатного перетворюватись у вітамін А, а також проявляти антиоксидантну, імуностимулюючу й антиканцерогенну дію в організмі. Вітатон – це біомаса гриба Blakeslea trispora штаму ТКСТ, продукт мікробного синтезу, який одержують завдяки культивуванню продуцента на відходах крохмале-патокового виробництва. У санітарному відношенні біомаса гриба Bl. trispora є безпечною для тварин, оскільки основною умовою її виробництва є стерильність, що виключає потрапляння у ферментаційне середовище будь-яких мікроорганізмів. Крім того, після закінчення ферментації у ферментері піднімають температуру середовища до 65–70 °С, що знищує й сам продуцент β-каротину. Дослідження було проведено на коровах української чорно-рябої молочної породи в умовах СТОВ «Куйбишеве» Полтавської області, якім згодовували вітатон. Встановлено, що введення вітатону до складу раціону для корів сприяє збільшенню вмісту жиру в молоці в середньому на 0,26 % та посиленню синтезу фосфоліпідів у молочній залозі в 1,8 раза. Вітатон як біологічно активна добавка не впливав на співвідношення загального вмісту насичених до ненасичених жирних кислот у молоці корів, але стимулював утворення та включення до складу молочного жиру двох ненасичених жирних кислот, а саме нонадеканової та α-ліноленової на тлі зникнення на хроматограмі піку арахідонової кислоти. Зміни жирнокислотного складу молочного жиру, отриманого від корів, яким згодовували вітатон як джерело β-каротину, свідчать про вплив β-каротину та інших біологічно активних компонентів вітатону на синтез ліпідів молока.
Нові круп’яні концентрати підвищеної біологічної цінності в структурі сучасного харчування
Стаття присвячена висвітленню проблеми функціонального харчування в Україні. Обґрунтовано доцільність і необхідність створення нових продуктів із поліпшеними властивостями, наведено перелік використаних добавок природнього походження, що є джерелом важливим нутрієнтів. Наведені результати проведених апробацій підтверджують оптимізацію хімічного складу нових круп’яних концентратів, покращення їхніх органолептичних властивостей, подовження терміну придатності, що свідчить про правильність вибору рецептурних компонентів , їх раціонального співвідношення. Наведена характеристика харчової й біологічної цінності нових круп’яних концентратів Екстраполівітамікс, збагачених овочевими порошками, пшеничними зародками, йодказеїном і родзинками. Досліджено властивості круп’яних концентратів, та доведено, що їх можна включити до групи функціональних продуктів харчування завдяки зміні хімічного складу, що дасть змогу компенсувати дефіцит нутрієнтів, які необхідні для оптимального функціонування організму після перенесених захворювань. Встановлено раціональні концентрації функціональних інгредієнтів, що можуть бути використані в нових продуктах. Доведено, що застосування рослинних замінників молока дасть змогу розробити нові продукти, що відповідають сьогоднішнім потребам ринку. Окреслені плани майбутніх досліджень, зважаючи на світові тенденції і зміни вподобань споживачів – орієнтація на створення нових продуктів підвищеної біологічної цінності з використанням суто рослинної сировини.
Удосконалення технології рибних напівфабрикатів з додаванням нетрадиційної сировини
З огляду на результати досліджень наукової літератури щодо харчової цінності та біологічної ефективності ягід журавлини та годжі, встановлено, що розроблення технології напівфабрикатів із їхнім використанням є актуальною і має практичне значення у технології виробництва рибних продуктів. У статті представлені результати досліджень хімічного складу, органолептичної оцінки та фізико-хімічних змін напівфабрикатів із додаванням нетрадиційної сировини та встановлення їхнього терміну придатності. Показано доцільність поєднання прісноводної риби з рослинною сировиною для розширення асортименту біологічно цінної харчової продукції. Отримані позитивні загальні враження, гармонійний, рибний та солодкувато-солонуватий смак, показали доцільність поєднання ягід журавлини та годжі з прісноводною рибою, про що свідчать високі показники зовнішнього вигляду, смаку та запаху. За показником консистенції рибні палички пластичні та щільні на розрізі. Було встановлено, що в контрольному зразку після 90 діб зберігання проходять процеси гідролітичного псування, що свідчить про інтенсивний гідроліз ліпідів і накопичення вільних жирних кислот у цьому зразку. У дослідних зразках поступово збільшується гідролітичне псування й лише до кінця терміну придатності досягає критичної точки. Окиснювальні процеси в ліпідах напівфабрикатів вивчали за змінами у накопиченні первинних продуктів окиснення – перекисів і вторинних продуктів – карбонільних сполук. За динамікою змін перекисного числа ліпідів напівфабрикатів встановлено, що контрольний зразок протягом 60 – 135 діб не підлягає зберіганню, а в дослідних зразках після 135 діб якість жиру погіршується та характеризується як той, що не підлягає зберіганню. Дослідним шляхом встановлено, що додавання нетрадиційної сировини дає змогу не лише удосконалити технологію виробництва січених напівфабрикатів, а й вирішити завдання отримання продукту підвищеної харчової цінності. Авторами було встановлено, що розроблена технологія рибних напівфабрикатів, значно розширить асортимент продуктів функціонального призначення на основі природних компонентів, що дасть змогу певною мірою розширити актуальну проблему перероблення сировини внутрішніх водойм України.
Вплив способів підбору батьків за індексом подібності антигенів системи В груп крові на ваговий і лінійний ріст бугайців
У розв’язанні проблеми якісного поліпшення м’ясних порід важливе місце посідає удосконалення способів практичного використання наявних методів підбору батьківських пар за використання антигенів гістосумісності, поліморфних білків та систем груп крові. Метою роботи є визначення впливу гомогенного і гетерогенного підбору батьківських пар за факторами груп крові на ваговий і лінійний ріст бугайців української м’ясної породи. Українська м’ясна порода виведена з використанням чотирьох порід і характеризується високою мінливістю за поліморфними ознаками. Тип підбору батьків визначали за індексом антигенної подібності (ras) антигенів системи B груп крові великої рогатої худоби. Для розрахунку індексу антигенної подібності батьків використали формулу Д. А. Животовського і А. М. Машурова. Гомогенним вважали підбір за ras батьків ≥ 0,268, а гетерогенним при ras ≤ 0,267. Доведено, що бугайці, які походять від батьків за більшого ras переважають на випробуванні за середньодобовими приростами і мають більшу живу масу. За ras у батьків понад 0,268 тварини мають тенденцію до поліпшення швидкості росту до 8-місячного віку. Після відлучення ця тенденція зберігається. У бугайців, отриманих від батьків із ras до 0,267 середньодобові прирости кращі у період від 15 до 18 місяців, що свідчить про меншу їх скороспілість. За індексу антигенної подібності батьків понад 0,268 тварини кращі за вираженістю м’ясних форм у віці 15 та 18 місяців. У 15 місяців бугайці, отримані від гомогенного підбору, за ras мають менші висотні проміри, краще розвинену передню частину тулуба за шириною і глибиною грудей, довший тулуб і зад. Гомогенний підбір батьківських пар за індексом подібності антигенів системи B груп крові призводить до поліпшення у бугайців української м’ясної породи вагового росту та вираженості м’ясних форм.
Біотехнологічні особливості виробництва та оцінка якості безлактозного йогурту
Кисломолочні безлактозні продукти відіграють значну роль у харчуванні людей, що страждають непереносимістю лактози, оскільки є джерелом пробіотиків та високо поживних речовин, які є легко доступними, знаходяться в збалансованих співвідношеннях і не містять молочного цукру (лактози). Під час виготовлення безлактозних молочних продуктів у технологічній схемі передбачено вилучення молочного цукру (лактози), а це може спричинити погіршення їх сенсорних та фізико-хімічних властивостей. Метою даної роботи було дослідження в порівняльному аспекті біотехнологічних особливостей йогуртів, виготовлених за традиційною та безлактозною технологіями та оцінка їх органолептичних та фізико-хімічних властивостей. Об’єктом дослідження були йогурт органічний питний з наповнювачем «чорниця» (з пробіотиком) 2,5 % та йогурт безлактозний органічний (з пробіотиком) 2,5 %. За результатами досліджень, йогурт органічний питний з наповнювачем «чорниця» (з пробіотиком) 2,5 % на смак був кисломолочний, без сторонніх присмаків i запахів, у міру солодкий, з вираженим присмаком наповнювача «чорниця», консистенція – однорідна, ніжна, щільна, без газоутворення, з частками чорниці свіжої, які розподілені за всією масою йогурту, колір – з відтінком, характерним для чорниці. Йогурт безлактозний органічний (з пробіотиком) 2,5 % мав кислуватий смак, кисломолочний, без сторонніх присмаків i запахів, колір – білий. За результатами фізико-хімічних досліджень дослідних зразків йогурту органічного питного з наповнювачем «чорниця» та йогурту безлактозного органічного встановлено, що титрована кислотність становила 80 та 85 оТ, активна кислотність відповідно – 4,7 та 4,5. Масова частка вуглеводів у йогурті питному з наповнювачем «чорниця» становила 9,8 г / 100г за 4,4 г / 100г в йогурті безлактозному, у т.ч. цукру відповідно – 5,8 та 0 г / 100г. Енергетична цінність та калорійність була вищою у зразку йогурту з наповнювачем «чорниця». Умовна в'язкість дослідних зразків становила відповідно 1 хв. 30 сек. та 59 сек. Ступінь синерезису у дослідних зразках йогурту органічного питного з наповнювачем «чорниця» та йогурту безлактозного органічного становив 55 та 45 %, вміст вологи відповідно – 44,07 та 39,49 %.
Дослідження впливу кормової добавки гумату натрію на стерлядь за садкового способу вирощування
В роботі представлені результати експерименту з оцінки впливу кормової добавки гуматів на швидкість росту і виживаність різних вікових груп стерляді (Acipenser ruthenus L., 1758) та конверсію корму рибою за утримання в умовах аквакультури. На підставі аналізу джерел науково-технічної інформації було встановлено, що гумінові препарати протягом довгого часу використовуються у рослинництві, як стимулятори росту і мікродобрива, та в тваринництві – для нормалізації обміну речовин, терапії захворювань органів травлення і загального стимулюючого впливу на весь організм, в цілому. Аналіз даних щодо використання гуматів в аквакультурі вказав на наявність позитивної дії цих сполук на окремих об’єктів культивування. Малий обсяг інформації про застосування гуматів при вирощуванні риби дав підставу для висновку, що цей напрямок інтенсифікації рибництва ще недостатньо вивчений, і що дослідження впливу гумінових речовин на об’єктів аквакультури не мають комплексного характеру та стосуються, переважно, оцінки окремих ефектів біологічно активної дії цих сполук на риб. Наявна інформація дала підставу для припущення про перспективність застосування гуматів в осетрівництві. Для перевірки цього припущення було проведено серію експериментів з годівлі стерляді кормами з добавкою гумату натрію. Дослідження проходили у 2018, 2020 і 2021 рр., у виробничих умовах садкового рибницького господарства, розташованого на Канівському водосховищі. Було оцінено вплив різних концентрацій кормової добавки гумату натрію на цьоголітків і дволітків стерляді. Встановлено, що додавання гумату натрію до рибного комбікорму в концентраціях 60, 100, 120 і 200 мг/кг корму суттєво не вплинуло на швидкість росту стерляді. Так, перевага дослідних варіантів над контрольним за цим показником була незначною, в межах 1,0-1,6 %. Не встановлено впливу гумату натрію на виживаність цьоголітків стерляді, за їх вирощування в садках. Разом із тим, відмічено кращу, на 6,7-17,4 %, конверсію кормів з добавкою гуматів цьоголітками і дволітками стерляді. За результатами експериментів найкращий результат отримано у варіанті з використанням кормової добавки гуматів у концентрації 200 мг/кг корму. Вбачається перспективним продовжити дослідження впливу кормової добавки гуматів на ріст і виживаність цінних об’єктів рибництва за різних умов утримання, зокрема – в замкнутих рециркуляційних аквасистемах (RAS), а також пошук оптимальної концентрації цих добавок в кормах для різних видів і вікових груп риб.
Зміни гематологічних параметрів у курей за короткотермінового впливу негативних факторів навколишнього середовища
Проведено порівняльний аналіз змін гематологічних параметрів у курей за короткотермінового впливу негативних факторів навколишнього середовища різної природи. Для цього в умовах сучасного комплексу з виробництва харчових яєць сформували 3 дослідні групи курей, кожну з яких утримували в окремій клітці-аналогу за площею та устаткуванням. Надалі кожна група була піддана впливу негативних факторів навколишнього середовища різної природи. Зокрема, кури 2-ї групи були позбавлені корму, 3-ї – світла, а 4-ї – утримувались за значного переущільнення поголів'я. Експозиція впливу фактора у всіх групах складала 24 години, після чого у курей визначали гематологічні параметри. Виявлено відмінності в реакції системи крові курей на короткотерміновий вплив негативних факторів навколишнього середовища залежно від їх природи. Найменші зміни в системі крові курей спостерігались за впливу фактора відсутності корму, а саме підвищення, в межах фізіологічної норми, вмісту у крові лейкоцитів та швидкості осідання еритроцитів, зниження концентрації гемоглобіну, гематокриту, еритроцитів, тромбоцитів, а також порушення співвідношення різних форм лейкоцитів – підвищення концентрації гетерофілів (3,3 % > норми) на тлі зниження концентрації моноцитів (1,6 % < норми), лімфоцитів та базофілів. Тоді як за впливу фактора відсутності світла було виявлено вищий вміст у крові лейкоцитів на 10,6 %, нижчу концентрацію гемоглобіну на 22,4 %, гематокриту – на 4,2 %, тромбоцитів – на 9,8 %, а також вищу швидкість осідання еритроцитів на 9,8 %, вищу концентрацію гетерофілів на 5,9 % та нижчу концентрацію лімфоцитів – на 4,6 % у порівнянні з фактором відсутності корму. Найсуттєвіші зміни в системі крові відмічені за впливу фактора значного переущільнення курей, а саме вищий вміст у крові лейкоцитів на 17,1 і 5,9 %, нижчу концентрацію гемоглобіну на 29,6 і 9,2 %, гематокриту – на 5,9 і 1,7 %, еритроцитів – на 10,3 %, тромбоцитів – на 35,8 і 28,8 %, а також вищу швидкість осідання еритроцитів на 4,9 %, вищу концентрацію гетерофілів на 11,3 і 5,4 % та нижчу концентрацію моноцитів – на 0,8 та 0,4 %, лімфоцитів – на 9,4 і 4,8 % та еозинофілів – на 0,7 % у порівнянні з фактором відсутності корму та відсутності світла відповідно.
негативні фактори навколишнього середовища
Якість бджолиних маток за різних способів їх отримання
Нектар, із якого бджоли виробляють мед, є продуктом медоносних рослин, що виробляється їх нектарниками. Нектар виділяють біля тисячі видів рослин, яких об'єднують під загальну назву нектароносні. До складу нектару входить багато цукрів, мінеральних та органічних речовин. Необхідно також відмітити, що хімічний склад, властивості і якість меду залежать від джерела нектару, території вирощування медоносу, часу збору, зрілості меду, породи бджіл, сили сім'ї, кліматичних і погодних умов та інших факторів. Медоносні бджоли можуть жити і працювати тільки в сім’ї. У нормальній бджолиній сім'ї, як правило, тільки одна матка. Це єдина цілком розвинена самка в сім'ї, мати молодих маток, трутнів і робочих бджіл. Якщо бджолина сім'я, що втратила матку, не може вивести собі нову, вона через деякий час гине. У бджолиних маток є жало, яким вони користуються під час бійки з іншими матками і при відкладанні яєць. Для проведення експериментальних робіт на пасіці було сформовано три групи контрольну та дві дослідні, по дев’ять бджолосімей у кожній групі. В першій групі були штучно виведені матки із розплідника, в другій групі свищеві матки та в третій ройові. Пасіка розміщена на точку розміром 50Í50 метрів. Бджолині сім¢ї утримуються у вуликах лежаках. Бджоли, що утримуються на пасіці української степової породи. Пасіка має медово-запилювальний напрямок. В результаті дослідження встановлено, що у сильної, біологічно цілісної сім'ї народжуються великі повноцінні матки. Якщо в аналогічній за силою сім'ї застосовували підсилення, то матки народжувалися на 30 мг легші. Число яйцевих трубочок у маток, вихованих з порушенням біологічної цілісності - 185,1 ± 7,3, зі збереженням біологічної цілісності, - 207,6 ± 7,4. Якщо під час виведення матки бджоли приносять нектар і пилок, то матки народжуються великими, без взятку - дрібними, з низькими господарськими якостями. Сила взятку ролі не грає, навіть 200-300 г нектару і пилку в день позитивно впливають на якість виведених маток.
Ріст та виживаність кларієвого сома (Clarias gariepinus B., 1822) на різних стадіях вирощування з додаванням в корм препарату «Чиктонік»
В роботі представлені результати експерименту з оцінки впливу різних концентрацій вітамінно-амінокислотного комплексу «Чиктонік» на темп росту та виживаність молоді африканського кларієвого сома (Clarias gariepinus B., 1822 ) після різних стресових ситуацій, за утримання риби в умовах аквакультури. В експерименті стресова ситуація для риб виникала внаслідок значних коливань показників вмісту аміаку, нітритів та нітратів у водному середовищі замкнутої рециркуляційної аквасистеми, в якій утримували личинок і мальків кларієвого сома протягом періоду запуску біологічного фільтру, до встановлення біологічної рівноваги в системі. На підставі аналізу джерел науково-технічної інформації було встановлено, що препарат «Чиктонік» протягом понад 10 років використовують в сільськогосподарському тваринництві для нормалізації обміну речовин у тварин при незбалансованій годівлі, після стресів, отруєння мікотоксинами і лікування антибіотиками. Ця інформація дала підставу для припущення про можливість застосування препарату в аквакультурі, з тими ж самими цілями. Було проведено серію дослідів в умовах замкнутої рециркуляційної аквасистеми, в ході яких перевірено вплив різних концентрацій препарату «Чиктонік» в рибних кормах на личинок і мальків кларієвого сома. Встановлено, що додавання препарату з розрахунку 1 мл на 1 кг корму прискорює ріст риб у дослідних варіантах, у порівнянні з контролем. Експериментальне використання високих доз препарату (5, 15, 30 і 45 мл/кг корму) спочатку призвело до гальмування приросту маси тіла риб, але через 10-30 днів після завершення експерименту темп росту дослідного матеріалу зрівнявся з таким у контрольної групи риб і навіть перевищив показники контролю у подальшому. Встановлено позитивний вплив вітамінно-амінокислотного комплексу «Чиктонік» на виживаність молоді кларієвого сома на етапі завершення личинкового періоду життя і на перших стадіях малькового періоду. В експерименті з рибами старшого віку, які були повністю сформованими мальками, такого ефекту від використання препарату не спостерігалося: виживаність риб була на одному рівні, як в досліді, так і в контролі. Одночасно було встановлено, що мальки гірше реагують на підвищені дози препарату, у порівнянні з підрощеними личинками. Так, темп росту мальків після використання високих доз препарату, так і не зрівнявся з таким у риб з групи контролю протягом місяця після завершення експерименту, на відміну від молодших за віком риб. Загалом, доведено доцільність і безпечність використання препарату «Чиктонік» для молоді кларієвого сома в якості кормової добавки в дозі 1 мл/кг рибного корму. Вважається перспективним – продовжити дослідження у цьому напрямку, з використанням у якості дослідного матеріалу риб старших вікових груп, в тому числі – ремонтно-маточного поголів’я кларієвого сома.
Формування довічної продуктивності корів залежно від живої маси телиць різного віку
Однією з проблем сучасного молочного скотарства є короткий період продуктивного використання корів. Це спостерігають не лише в Україні, а і в більшості країнах світу з розвиненим молочним скотарством. Наслідком короткого періоду продуктивного використання стає зниження довічного продуктивності корів. Метою цієї роботи було вивчити можливість вплинути на тривалість використання і довічний надій корів шляхом добору телиць за живою масою в період їх вирощування. В дослідженні було проаналізовано довічну продуктивність 1071 корови української чорно-рябої молочної породи, починаючи з їх вирощування і до вибуття зі стада. Тварин, за живою масою у віці 3, 6, 12 і 15 місяців розподілили на п’ять груп з використанням стандартизованого відхилення (σ) від середньої величини. В межах груп визначали кількість отелень, тривалість продуктивного життя, довічний надій і надій за вищу лактацію та середній період між отеленнями. Було встановлено, що надій за вищу лактацію пов’язаний із масою телиць у період початку статевого дозрівання і настання статевої зрілості. Тварини, які в 6 місяців мали живу масу +0,5…1,5 σ і в 12 більше ніж +1,5 σ від середньої в стаді характеризувались найбільшим надоєм. На групу ознак довічної продуктивності (кількість отелень, тривалість продуктивного використання і довічний надій) позитивно вплинула жива маса телиць у віці 3, 6, 12 і 15 місяців, яка перевищувала середню по стаду на 0,5…1,5 σ. Корови віднесені до цих груп переважали інші групи на 0,2…1,4 отелення. За період використання, від цих корів отримали на 11…32 % молока більше, ніж в середньому по стаду. Результати досліджень розширюють розуміння впливу вирощування телиць на формування довічної продуктивності корів та можуть бути використані для добору поголів’я і корекції планів вирощування великої рогатої худоби молочних порід.
Особливості яйцекладки, маса і розмір яєць гермінативних химер качок
З метою аналізу можливого впливу химеризації на продуктивність гермінативних хімер качок та їх нащадків проаналізували яєчну продуктивність та живу масу гермінативних качок, їх дочок та аналогів. Об’єктами дослідження були качки (Anas platyrhynchos) порід шанма (Shan partridge duck) та шаосінь, що утримуються на качиній фермі Zhuji Guowei Poultry Development Co., Ltd, Китай. Дослідження проводили в лабораторії генетики птиці Академії аграрних наук провінція Чжецзянь та качиній фермі компанії Zhejiang Generation Biological Science and Technology Co., Ltd.. Для отримання химер качок застосували метод, описаний Aige-Gil V., Simkiss K. та М.Т. Тагіровим. Бластодиски виділяли із щойнознесених запліднених яєць за допомогою кільця з фільтрувального паперу. В якості реципієнтів використовували ембріони качок шанма, а донорів – ембріони качок шаосінь, гомозиготні за алелем гена кольору оперення (дикий тип). Бусульфан (SigmaAldrich, США) використовували як хімічний агент, що пригнічує поділ первинних статевих клітин (PGC) ембріонів-реципієнтів. Між тупим і гострим кінцями яєць було зроблено отвір у яєчній шкаралупі (вікно) реципієнтів (породи шанма). (Це зменшило відстань між інжектором і голкою ембріона). Яйця реципієнтів інкубували протягом 8–10 годин при температурі 38 ° С. Після інкубації яєць -реципієнтів протягом 8 годин вікна в них були відкриті. Бусульфан вводили в підембріональну порожнину за допомогою мікропіпетки (1,5–3 мкл рідини). Після введення бусульфану порожнину яйця заповнювали культуральним середовищем (RPMI-1640), з антибіотиками (ампіцилін, стрептоміцин), отвір закривали поліетиленовою плівкою та скотчем. Яйця інкубували при зниженій температурі (+32 ° С) протягом 24 годин, щоб продовжити тривалість дії бусульфану на первинні статеві клітини. Більше 50% ембріонів загинули протягом перших 2-3 днів після початку інкубації. Розлади голови та шиї спостерігалися у 1,2% ембріонів. Введення бусульфану в концентрації 300 нг на яйце призводить до 95,0–96,3% смертності качиних ембріонів, концентрація 150 нг на яйце, спостерігається смертність 33,3–75,3%, концентрація до 75 нг призводить до 18,75–38,5% ембріональної смертності. Для того, щоб оцінити яєчну продуктивність качок - гермінативних химер був проведений аналіз експериментальних тварин та їх контрольних аналогів. Спосіб, який ми використали для отримання химер, можна успішно використовувати на качках з метою збереження генетичних ресурсів. Аналіз віку статевого дозрівання (відкладання першого яйця) свідчить про те, що химери дозріли пізніше. Якщо в контрольній групі середній вік статевого дозрівання становив 139 ± 9 днів, то в групі химер – 148 ± 13 днів. Таким чином, можна засвідчити, що в нашому експерименті химери дозріли пізніше, ніж у контрольних тварин, що може бути пов’язано з дією бусульфану при стерилізації ембріонів-реципієнтів. Середня маса качок контрольної групи була нижчою, а сама група була більш згуртованою. Так, у контрольних качок вага 1422,40 ± 57,00 г, у химер 1608,80 ± 94,76 г. Перевага химер живої маси над контрольною групою може бути пов’язана з тим, що контрольну групу складали реципієнти породи Шанма. Яєчність качок за весь період дослідження становила 87,5 ± 0,05 % (контроль) 79,5±0,12 % (бусульфан). Маса яєць качок двох груп за весь період становила: 70,62±0,199 г. (контроль) і 71,15±0,157 г. (p˂0,001). Морфометричні показники яєць досліджуваних груп качок: середні значення довжини яйця – 6,056±0,0564 см (контроль) та 6,269±0,1341 см (бусульфан); ширина яєць становила 4,520±0,0053 см (контроль) і 4,529±0,004 см (бусульфан). Статистичних міжгрупових відмінностей за морфометричними параметрами яєць досліджуваних груп не було. Фактично ми отримали результати, подібні до попередніх, які стосувалися несучості дочок химер селезня. Збереження заморожених статевих клітин рідкісних видів птахів та місцевих порід птахів з перспективою їх відтворення за допомогою зародкових химер знизить ризики зменшення генетичного різноманіття птахів. Аналіз продуктивності дочок гермінативних химер качок свідчить, що в цілому хімеризація батьків не вплинула на продуктивність їхніх дочок. Аналіз продуктивності групи дочок, отриманих від химерних тварин, свідчить, що за більшістю показників ця група займає проміжне місце між групами, чиї породи слугували донорами та реципієнтами. Метод, який ми використовували для отримання химер, можна успішно використовувати на качках з метою збереження генетичних ресурсів. Збереження заморожених статевих клітин рідкісних видів птахів та місцевих порід птиці з перспективою подальшого розмноження за допомогою гермінативних химер знизить ризик зменшення їх генетичного різноманіття.
Математичне моделювання оптимізованої рецептури низьколактозного синбіотичного йогуртового морозива
Оптимізація рецептури низьколактозного синбіотичного йогуртового морозива з використанням безлактозного білкового концентрату маслянки і йогурту із зниженим вмістом лактози є метою роботи задля розширення асортименту низькоколактозної молочної продукції та поліпшення функціональних і оздоровчих властивостей морозива. Оптимізацію рецептури низьколактозного морозива проводили градієнтним чисельним методом, а саме - спряжених градієнтів (Conjugate Gradient). Алгоритм оптимізації реалізований в системі Mathcad. Наведено масив даних з набором показників щодо вибору раціонального співвідношення безлактозного білкового концентрату маслянки і йогуртової основи та вмісту інуліну для сумішей морозива. Досліджено вплив співвідношення головних складових сумішей на піноутворювальну здатність, що визначає якість готового продукту. Враховується важливий показник – фактор концентрування маслянки, яку додатково очищено від лактози методом діафільтрації. Графічний матеріал, що представлений в роботі, наочно демонструє, що раціональним співвідношенням йогуртної основи і безлактозного білкового концентрату маслянки, що отриманий ультрафільтрацією з діафільтраційним очищенням при факторі концентрування ФК=5 є 40,6:59,4. В роботі оптимізовано вміст додаткових компонентів, що входять до рецептури нового виду морозива, масові частки яких склали: інуліну – 3,69 %; лактулози – 1 %; імбиру – 0,3 %; лимонної кислоти – 0,15 %; стабілізаційної системи – 0,2 %. Визначено хімічний склад та показники якості суміші для низьколактозного синбіотичного йогуртового морозива, що складається з сировинних компонентів в оптимальному співвідношенні. Вміст лактози в дослідному зразку суміші морозива складає 0,99 % при антиоксидантній активності, вищій у 3,1 рази, ніж у суміші для традиційного молочного йогуртового морозива. Найбільш вірогідне число молочнокислих мікроорганізмів для отриманого продукту складає КУО/см3 – (2,8 ± 0,9)·108, кількість біфідобактерій, КУО/см3 – (2,5 ± 0,2)·109. Результати досліджень будуть впроваджені на молочних підприємствах при виробництві морозива.
низьколактозне синбіотичне йогуртове морозиво
Авторське право (c) 2020 Науковий журнал «Тваринництво та технології харчових продуктів»
Вплив біологічно активних речовин на інволюцію матки та терміни настання першої статевої охоти після отелу
Метою досліджень було покращити відтворну здатність корів за рахунок прискорення інволюції матки після використання комплексу суміші речовин нейротропно-метаболічної дії (L-аргінін(C6H14N4O2), сукцинат натрію (Na2C4H4O4), глутамінат натрію (‎C5H8NNaO4)) та нанокарбоксилатів мікроелементів (Fe, Ca, Mn, Cu, Zn)) в першу декаду післяотельного періоду. Дослід було проведено на коровах української чорно-рябої молочної породи. Було сформовано одну контрольну і три дослідні групи, по 10 тварин в кожній. Тваринам першої дослідної групи препарат вводили у підхвостову складку в об’ємі 10 мл один раз на добу впродовж 6 днів, починаючи з п’ятого дня після отелення, загальний об’єм введеного препарату становив 60 мл. Тваринам другої дослідної групи препарат вводили в об’ємі 20 мл 1 раз на добу впродовж 3 днів на п’ятий, сьомий та дев’ятий дні після отелення, загальний об’єм введеного препарату становив 60 мл. Тваринам третьої дослідної групи препарат вводили в об’ємі 20 мл один раз на добу впродовж трьох днів на сьомий, восьмий та дев’ятий дні після отелення, загальний об’єм введеного препарату становив 60 мл. Тваринам контрольної групи препарат не вводили. Було встановлено, що застосування комплексу суміші нейротропно-метаболічних сполук з нанокарбоксилатами мікроелементів позитивно впливають на терміни інволюції матки у корів та перший їх прихід в статеву охоту після отелення. Так інє’ктування комплексу за схемою другої групи скорочує інволюцію матки на 2,3 доби (Р ˂ 0,01) та знижує на 3,4 доби (Р ˂ 0,05) індепенденс-період. Ін’єктування за схемою третьої дослідної групи прискорює інволюцію матки на 2,1 доби (Р ˂ 0,05) та зменшує на 2,5 доби (Р ˂ 0,05) період від отелення до настання першої статевої охоти. Схема, за якою комплекс ін’єктували впродовж шести днів після отелення (перша дослідна група) в об’ємі 10 мл, починаючи з п’ятого дня, виявилася менш результативною та більш трудомісткою.