Землеустрій, кадастр і моніторинг земель
«Землеустрій, кадастр і моніторинг земель» — фахове рецензоване наукове видання, що публікує передові результати досліджень у сфері земельних відносин, землеустрою, кадастру, моніторингу земель, економіки землекористування та суміжних міждисциплінарних напрямів. Ми працюємо для науковців, практиків і політико-управлінської спільноти, яким потрібні доказові рішення, відтворювані методи та аналітика, здатна формувати сучасну політику й практику управління земельними ресурсами. Тематика та фокус Журнал приймає рукописи, що містять оригінальні наукові результати з чітко описаними методами, коректною статистичною/економетричною обробкою даних і висновками, які мають теоретичну та прикладну цінність. Пріоритет надається роботам, що: пропонують нові підходи, моделі, методики та інструменти у землеустрої й кадастрі; розкривають економіку та інституційну архітектуру землекористування і ринків землі; аналізують земельну політику, регулювання та управління (національний і міжнародний контекст); використовують просторові дані, ГІС/ДЗЗ, моніторинг, оцінювання якості та змін землекористування; висвітлюють питання сталого розвитку, екосистемних послуг, деградації ґрунтів, ризиків і адаптації. Ми вітаємо як емпіричні дослідження, так і методологічні/узагальнюючі статті, що задають порядок денний і підвищують стандарт доказовості у галузі.
Національний університет біоресурсів і природокористування України
Стосунки між правовласниками і користувачами регулюються на умовах ліцензії Creative Commons Із Зазначенням Авторства – Некомерційна – Поширення На Тих Самих Умовах 4.0 Міжнародна (CC BY-NC-SA 4.0):https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.uk Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див.The Effect of Open Access).
Еколого-економічна оцінка охолоджувальних екосистемних послуг зеленої інфраструктури з урахуванням функціональної стійкості в умовах управління міськими землями
Урбанізація і кліматичні зміни знижують ефективність охолоджувальних регулюючих екосистемних послуг міської зеленої інфраструктури, проте їх еколого-економічна оцінка з урахуванням функціональної стійкості – особливо для приміських урбоекосистем в умовах збройного конфлікту – залишається недостатньо розробленою. Метою дослідження є еколого-економічна оцінка міської зеленої інфраструктури як кліматорегулюючого природного капіталу та розроблення підходу до оцінки охолоджувальних регулюючих екосистемних послуг з урахуванням функціональної стійкості на прикладі м. Ірпінь у 2015–2024 рр. Аналіз ґрунтувався на літніх медіанних композитах Landsat 8/9, кліматичних даних ERA5-Land і піксельному регресійному аналізі в Google Earth Engine із застосуванням NDVI, LST, NDBI, індексу ефективності охолодження (CEI) та аналізу динаміки теплових «гарячих точок». Встановлено стабільний охолоджувальний ефект рослинності впродовж досліджуваного періоду (коефіцієнти регресії NDVI–LST від −13,27 до −18,96) за вираженого теплового впливу забудови (NDBI–LST від +44,08 до +64,24). Незважаючи на відносно стабільні значення NDVI (0,260–0,300), після 2020 р. площі теплових «гарячих точок» різко зросли, досягнувши 25,63 % території у 2024 р., а CEI зафіксував максимальне зниження ефективності охолодження. Науковою новизною є авторський Індекс функціональної стійкості (FRI), що інтегрує охолоджувальну продуктивність рослинності, рівень озеленення, ефективність охолодження та просторову теплову вразливість. Критичне зниження FRI від 1,72 у 2015 р. до 0,11 у 2024 р. емпірично доводить, що кількісні показники рослинності не є достатнім індикатором функціональної стійкості РЕП. Запропонований підхід з поправкою на резильєнтність забезпечує більш диференційовану еколого-економічну оцінку природного капіталу міської зеленої інфраструктури порівняно з класичним методом уникнутих витрат і може слугувати інструментальною основою для управлінських рішень у сфері кліматичної адаптації та міського землекористування. Отримано: 14.05.2026; Прийнято: 08.06.2026;
Земельний кадастр, оцінка землі та нерухомого майна
Авторське право (c) 2026 Землеустрій, кадастр і моніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Стандартизація методології MSF Agile з допомогою ISO/IEC 24744
У роботі пропонується стандартизація методології розроблення програмного забезпечення MSF Agile. Вона здійснюється з допомогою метамоделі методологій із стандарта ISO/IEC 24744. Оригінал MSF Agile називається MSF for Agile Software Development і позначається MSF4ASD. MSF4ASD реалізована в MSF версії 4.0 у 2005 р. в інструменті/технології Visual Studio Team System. Тому тут вона називається прикладом конкретної методології розроблення програмного забезпечення. Без реалізації методологія існує, але її краще називати конкретизованою узагальненою методологією MSF з загрозою втрати практичності. З огляду на актуальність методологій Agile, MSF Agile може бути практично корисною реалізацією узагальненої методології MSF. Конкретну методологію MSF Agile можливо отримати двома способами: 1) двохкроковою специфікацією або 2) стандартизацією з наступною специфікацією. У цій статті вибрано другий спосіб – спочатку виконується стандартизація MSF Agile з допомогою метамоделі методологій розроблення із стандарта ISO/IEC 24744. Після цього простіше виконувати практично корисну специфікацію, оскільки задача стає типовою. Реалізація буде можливою з використанням різних інформаційних технологій (ІТ), включаючи ІТ Microsoft. Конкретна методологія може вже безпосередньо використовуватися на практиці. У трьох основних розділах цієї роботи: 1) вводиться засіб стандартизації – описуються потрібні елементи метамоделі методологій розроблення ПЗ із стандарту ISO/IEC 24744; 2) нагадується інформація про MSF4ASD, яка тут спрощена до MSF Agile; 3) MSF Agile представляється з допомогою елементів метамоделі із стандарта ISO/IEC 24744. Цим самим показується, як зробити MSF Agile стандартизованою методологією. Потім з неї однокроковою редукцією можливо отримати конкретну методологію, яка може конструктивно задовольнити Каркасний підхід і полегшити перехід до Базованої на Патернах Просторової Інженерії. Отримано: 27.04.2026; Прийнято: 00.00.2026;
Геоінформаційні технології моделювання стану геосистем
Застосування методу вкладеної ітерації для автоматизованого картографування
У статті розглядається метод автоматизації створення серії картографічних матеріалів на основі інтеграції інструментарію QGIS Atlas та мови програмування Python. Метою дослідження є оптимізація процесу підготовки багатосторінкових тематичних атласів для великих масивів просторових даних. Застосовано авторський метод вкладеної ітерації, який дозволяє динамічно змінювати не лише охоплення території, а й семантичну стилістику відображення для кожного окремого об'єкта. Ключовим елементом є розроблений алгоритм, що базується на обробці події featureChanged, що забезпечує автоматичну синхронізацію атрибутів району з відповідними файлами стилів .qml. Модель апробовано на масиві даних обсягом понад 20 тис. контурів. Результати апробації підтвердили високу ефективність методу. Швидкість генерації серії карт зросла у приблизно 20 разів порівняно з традиційними методами, при повному виключенні суб'єктивних помилок візуалізації. Запропонований підхід становить собою універсальну методологічну платформу для автоматизованої трансформації складних просторових датасетів у високоточні графічні моделі. Дане рішення забезпечує можливість оперативного представлення результатів багатофакторних досліджень у будь-якій галузі, де вимагається поєднання високої інтенсивності обробки великих масивів інформації з дотриманням індивідуальних параметрів візуальної інтерпретації для кожного окремого елемента системи. Отримано: 06.05.2026; Прийнято: 02.06.2026;
Розрахунок коефіцієнту освітленості та енергетичних показників дахів будинків при проєктуванні забудови населених пунктів
Використання сонячних батарей як джерела живлення не тільки для промислових підприємств, а й для приватних будівель почалось в Україні на початку 21 століття, а широке впровадження почало спостерігатись приблизно через 10 років, коли кількість домогосподарств із встановленими сонячними електростанціями стрімко зросла у зв’язку із запровадженням так званого «зеленого тарифу». Ще більше необхідність використання автономного енергозабезпечення окремих будинків назріла в зв’язку з війною. Об’єктом даних досліджень можна вважати експозицію схилів двоскатних дахів будинків при плануванні територій населених пунктів, а метою – визначення кількості енергії світла, що надходить на скати дахів різної експозиції з розміщеними сонячними панелями. У статті поставлене завдання на основі положень геодезичної астрономії знайти оптимальні параметри для орієнтування сонячних батарей на дахах будівель, щоб отримати максимальну кількість електроенергії. Обчислення здійснені для дня літнього сонцестояння в умовах м. Івано-Франківськ. Значення оптимального кута нахилу даху будинка взято з наявних літературних джерел. Виконане дослідження ілюструє, як орієнтація даху будівлі впливає на потенціал використання сонячної енергії. Результати розрахунків коефіцієнта сонячної енергії K та величини сонячної енергії Ес для різних варіантів орієнтації двоскатного даху дозволяють зробити відповідні висновки. Результати дослідження засвідчили, що оптимальним варіантом експозиції схилів даху з метою встановлення об’єктів малої енергетики є варіант Схід – Захід, який дає змогу отримувати максимальну кількість сонячної енергії впродовж усього світлового дня. В такому разі схил східної експозиції буде активним від сходу Сонця до полудня, а західної – від полудня до заходу Сонця. При орієнтації даху Північ – Південь південний схил даху відзначатиметься підвищеною активністю впродовж досить короткого часу близько полудня, що є недостатнім для отримання високого рівня ефективності впродовж усього світлового дня. Закономірно, що освітленість північного схилу, а отже – його ефективність при виробництві електроенергії, є найнижчою. Дахи діагональної орієнтації (північний захід – південний схід або північний схід – південний захід) дають змогу впродовж світлового дня забезпечувати рівномірне надходження сонячного світла. Отримано: 28.04.2026; Прийнято: 15.05.2026;
Геодезичний супровід будівництва житла, промислових і транспортних об’єктів
Аналіз картографічних моделей екологічної стабільності та антропогенного навантаження Жидачівської МТГ
У статті обґрунтовано методичний підхід до оцінки та оптимізації землекористування територіальних громад на основі інтеграції геоінформаційного аналізу, екологічних індикаторів та картографічного моделювання. Дослідження виконано на прикладі Жидачівської міської територіальної громади, для якої проаналізовано сучасну структуру землекористування та встановлено домінування ріллі (близько 45 %), що зумовлює підвищений рівень антропогенного навантаження та зниження екологічної стійкості території. Проведено комплексну оцінку екологічного стану із застосуванням коефіцієнтів екологічної стабільності, антропогенного навантаження та інтегрального показника, що дозволило кількісно та просторово охарактеризувати рівень трансформації ландшафтів. Виявлено просторову диференціацію екологічного стану території та виділено зони різного рівня екологічної напруженості, зокрема центральні урбанізовані території як осередки підвищеного навантаження та периферійні ділянки як зони відносної стабілізації. Побудовано серію картографічних моделей, які відображають структуру землекористування, рівень антропогенного впливу та інтегральний екологічний стан, що дало змогу встановити просторові закономірності трансформації території. Запропоновано сценарій оптимізації землекористування, спрямований на збільшення площ природних угідь, зменшення розораності та формування екологічного каркасу. Отримані результати можуть бути використані для підтримки прийняття управлінських рішень у сфері раціонального використання земельних ресурсів та забезпечення сталого розвитку територіальних громад. Отримано: 30.04.2026; Прийнято: 14.05.2026;
Геодезичне забезпечення моніторингу деформацій земель у контексті техногенних навантажень та кліматичних трансформацій
У статті розглянуто питання геодезичного забезпечення моніторингу деформацій земної поверхні, спричинених техногенним тиском та кліматичними змінами, що є важливою умовою для запобігання деградації ґрунтів і сталого розвитку територій. Мета роботи полягає у комплексному дослідженні системи геодезичного забезпечення як фундаментальної основи для отримання просторових даних, необхідних для оцінювання та прогнозування динаміки стану земельних ресурсів. Об’єктом для практичної апробації запропонованих рішень слугували ерозійно-небезпечні сільськогосподарські угіддя Мізоцької територіальної громади Рівненської області. У роботі проаналізовано алгоритм здійснення геодезичного моніторингу, що охоплює підготовчі і польові роботи, камеральне опрацювання, ГІС-моделювання просторових змін та етап прийняття управлінських рішень. Акцентовано увагу на тому, що кожна стадія потребує інтеграції специфічних інструментальних методів і топографо-геодезичних процедур для високоточної фіксації просторових зрушень рельєфу та ґрунтового покриву у часі. Деталізовано принципи формування моніторингової основи. Зокрема, сформульовано базові критерії проєктування геодезичних мереж: розбивка профільних ліній, надійна фіксація щонайменше двох опорних реперів поза зоною ймовірних деформацій та оптимальне розміщення робочих станцій безпосередньо в межах ділянки ризику. Доведено практичну цінність систематичних наземних геодезичних вимірювань для своєчасної ідентифікації ерозійних осередків та ґрунтових зрушень. Накопичений масив верифікованих просторових даних створює достовірне підґрунтя для розроблення ефективних меліоративних заходів і прийняття управлінських рішень у сфері охорони земель громади. Перспективи подальших наукових розвідок полягають в адаптації інструментарію деформаційного моніторингу до інших типів ландшафтів та специфічних режимів використання територій. Отримано: 30.04.2026; Прийнято: 12.05.2026;
Інтелектуалізація електронних геодезичних приладів у системах просторового управління як основа впровадження штучного інтелекту в геоінформаційне середовище
Стаття присвячена формуванню прикладних засад інтелектуалізації електронних геодезичних приладів через їхню інтеграцію з технологіями штучного інтелекту (ШІ). Дослідження присвячено переходу від традиційних вимірювальних приладів до адаптивних геодезичних систем. Такі комплекси зберігають метрологічну стабільність у мінливому середовищі. Методологія базується на техніко-аналітичному підході та структурному моделюванні інтелектуальних пристроїв. Проведено порівняльну оцінку функціональних режимів роботи. Виконано аналіз часових рядів геодезичних спостережень. Узагальнено практики застосування штучного інтелекту в геоінформаційних системах. Інформаційну основу склали технічні параметри тахеометрів і GNSS-приймачів. Використано характеристики лазерних сканерів та сенсорних платформ моніторингу. Застосовано дані цифрових систем управління міською інфраструктурою. Результати підтверджують ефективність алгоритмів комп'ютерного зору. Програмні модулі автоматично розпізнають віхи та призми у польових умовах. Системи ідентифікують контрольні марки та просторові орієнтири без ручного налаштування. Цей підхід скорочує час на наведення приладів. Кількість повторних спостережень значно зменшується. Вбудовані діагностичні інструменти фіксують температурний дрейф на ранніх етапах. Алгоритми виявляють вібраційні впливи та нестабільність живлення. Система контролює відхилення калібрування в реальному часі. Це запобігає переходу похибок у критичний стан. Інтеграція тахеометрії з GNSS та LiDAR покращує точність даних. Використання фотограмметрії та безпілотних платформ прискорює оновлення топографічних планів. Цифрові моделі місцевості та кадастрові бази формуються оперативніше. Геодезичні сенсеʼори ефективно працюють у мережах безперервного контролю. Їх застосовують для моніторингу мостів і дамб. Системи відстежують стан тунелів та висотних споруд. Практична цінність полягає у розробці концепції геодезичних комплексів нового покоління. Нові прилади поєднують точні вимірювання з прогнозною аналітикою. Програмне забезпечення автоматично підтримує прийняття управлінських рішень. Наукова новизна визначається комплексним підходом до інтеграції штучного інтелекту. Поєднано інструментальні засоби з аналітичними моделями. Враховано інфраструктурні аспекти впровадження технологій у геодезичну практику. Отримано: 27.04.2026; Прийнято: 08.06.2026;
Багаторівнева модель оцінювання впливу об’єктів культурної спадщини на вартість міських земель і нерухомості
У статті запропоновано багаторівневу теоретико-методичну модель оцінювання впливу об’єктів культурної спадщини на вартість міських земель і нерухомості. Актуальність дослідження зумовлена тим, що в українській практиці історичне середовище й досі переважно розглядається як обмеження для забудови, тоді як його ринковий, фіскальний і просторовий ефект лишається недостатньо виміряним. Метою статті є концептуалізація механізмів капіталізації спадщини у вартості нерухомості та формування аналітичного інструментарію, який поєднує класичні просторові методи з новими цифровими індикаторами суспільної уваги. Методологія дослідження спирається на поєднання інституціонального аналізу, гедонічного ціноутворення, просторової економетрики, аналізу зовнішніх ефектів, а також на використання даних геоінформаційних систем, ринкового моніторингу, цифрових слідів користувачів, відгуків і фотометричних індикаторів платформеної видимості. Обґрунтовано, що вплив пам’яток на вартість проявляється через кілька каналів: естетико-символічний, туристично-комерційний, інституційно-регуляторний, інфраструктурний, репутаційний та фіскальний. Наукова новизна полягає у введенні поняття «чиста капіталізація спадщини», яка визначається як різниця між премією та дисконтом спадщини. Показано, що позитивний ціновий ефект виникає не автоматично через сам факт наявності пам’ятки, а за наявності чітко зареєстрованих режимів використання, зрозумілого охоронного договору, низької регуляторної невизначеності та достатньої спроможності власника забезпечувати утримання об’єкта. Практична значущість статті полягає у формуванні рамки для удосконалення нормативної грошової оцінки, податкової політики, містобудівного регулювання та інвестиційних рішень у межах історичних ареалів. Зроблено висновок, що охорона культурної спадщини є не витратою споживчого характеру, а довгостроковою інвестицією у підтримання цінності нерухомості, бюджетної бази громад та економічного зростання історичних територій. Отримано: 22.04.2026; Прийнято: 30.04.2026;
Оцінка еколого-агрохімічного стану земель сільськогосподарського призначення на основі автоматизованого відбору ґрунтових зразків
У статті здійснено оцінку еколого-агрохімічного стану земель сільськогосподарського призначення із застосуванням автоматизованого комплексу відбору проб ґрунту Bodenprobenehmer N2006. Обґрунтовано актуальність використання автоматизованих технологій ґрунтового моніторингу в умовах інтенсифікації аграрного виробництва, розвитку точного землеробства та необхідності оцінювання земель, що зазнали воєнного впливу. Дослідження проведено на земельній ділянці площею 279,4 га, розташованій за межами с. Бригадирівка Ізюмської ТГ Ізюмського району Харківської області. Для оцінювання стану ґрунтового покриву було відібрано 60 об’єднаних проб з орного шару 0–30 см із поділом території на елементарні ділянки площею до 5 га. Проведено лабораторне визначення основних агрохімічних і еколого-токсикологічних показників ґрунту, зокрема реакції ґрунтового розчину, вмісту гумусу, легкогідролізованого азоту, рухомих сполук фосфору, калію, мікроелементів і важких металів. Статистичну обробку результатів виконано з визначенням середньозважених значень, меж варіювання та коефіцієнтів варіації. Встановлено, що ґрунти досліджуваної ділянки характеризуються близькою до нейтральної реакцією ґрунтового розчину та високим вмістом гумусу, що свідчить про збереження природного потенціалу родючості. Водночас виявлено дисбаланс окремих агрохімічних показників, зокрема низьку забезпеченість легкогідролізованим азотом, дуже низький вміст рухомих сполук цинку та низький вміст марганцю. За результатами еколого-токсикологічного оцінювання встановлено поширення підвищеного вмісту рухомих сполук кадмію на значній частині досліджуваної площі, а також слабкий і помірний рівні забруднення свинцем в окремих елементарних ділянках. Отримані результати свідчать про просторову неоднорідність агрохімічних і токсикологічних показників, що може бути пов’язано як із природною мозаїчністю ґрунтового покриву, так і з локальним воєнно-техногенним впливом. Обґрунтовано доцільність використання автоматизованих систем відбору проб для формування електронних карт ґрунтових показників, моніторингу забруднення, планування рекультиваційних заходів і впровадження елементів точного землеробства. Отримано: 20.04.2026; Прийнято: 14.05.2026
Стан сервісно-орієнтованих технологій геовізуалізації геопросторових даних в україні та тенденції їх розвитку
У статті досліджено сучасний стан технологій геовізуалізації геопросторових даних та визначено основні тенденції їх розвитку в умовах цифровізації. Досліджено архітектуру та функціональні можливості національного геопорталу, а також мережі геопорталів органів місцевого самоврядування та державних адміністрацій. Наукова новизна роботи полягає у системному аналізі впровадження сервіс-орієнтованої архітектури (SOA) та стандартів Open Geospatial Consortium (WMS, WMTS, WFS, CSW) у вітчизняну практику цифрового врядування. Виявлено перехід від статичного картографування до динамічних веб-орієнтованих ГІС-платформ. Результати дослідження, що ґрунтуються на аналізі реальних кейсів міських громад, демонструють високий рівень інтеграції сервісів візуалізації (WMTS, WMS) при дефіциті сервісів прямого доступу до об’єктів (WFS, VectorTile). Сформовані висновки сприяють оптимізації процесів просторового планування, моніторингу територій та прийняття обґрунтованих управлінських рішень у контексті цифровізації держави. Результати дослідження можуть бути використані для вдосконалення геопорталів і розвитку інфраструктури геопросторових даних. Отримано: 27.03.2026; Прийнято: 04.05.2026;
Просторово-часова модель вагової маршрутизації для підтримки економічного планування сільськогосподарського землекористування у приміській зоні Київської агломерації
Аграрний сектор України стикається з комплексним економічним і просторовим тиском: змінами у передміському землекористуванні, ускладненою та порушеною логістикою, нестабільними цінами на паливо та обмеженою мобільністю в умовах воєнного стану. Ці виклики особливо помітні в Київській агломерації, де аграрне виробництво дедалі більше залежить від швидкого перепланування в умовах змінних обмежень. У цьому дослідженні представлена та оцінена платформа маршрутизації на основі коефіцієнтів для цифрового аграрного виробництва в Україні, інтегрована в архітектуру проміжного програмного забезпечення, узгоджена з FAIR/OGC, яка консолідує потоки даних отримані із великої кількості джерел (супутникові EO, зображення БПЛА за дозволом, телеметрія IoT, завантаженість доріг і затори, а також адміністративно-економічні реєстри тощо). Платформа функціонує як інструмент безперервної підтримки прийняття рішень. Вона дозволяє користувачам гнучко налаштовувати маршрути за чотирма критеріями (час, прямі витрати, викиди CO₂e та операційні ризики), тоді як алгоритм автоматично враховує просторові та безпекові обмеження за допомогою жорстких заборонених зон та змінних коефіцієнтів для правильного налаштування модуля обробки даних. Проведено імітаційне сценарне моделювання роботи алгоритму відбувалося на основі часових даних чотирьох тижнів у приміській зоні Києва з використанням контрольованого сценарію з трьома тижневими шаблонами: базовим (A), стресовим (B): високі ціни на паливо та вищий транспортний ризик) та скоригованим на сталий розвиток (C). Проміжне програмне забезпечення (ПЗ) підтримувало безперервне генерування рекомендацій під час періодичної доступності БПЛА та короткочасної недоступності мережі, застосовуючи перевірку заповнення баз даних та пересилання, асинхронне оновлення та опрацювання часових рядів даних; експортовані повідомлення про маршрути можна було відтворити як CSV/GeoJSON з повним походженням. Аналіз змодельованих сценаріїв показав високу залежність логістичних витрат за тиждень від зміни цін на пальне. Зокрема, порівняно з базовим сценарієм А, прямі витрати зросли на 12,44% у сценарії B та на 6,22% у сценарії C. Водночас гнучке налаштування коефіцієнтів дозволило зберегти стабільний час проходження маршрутів (загальний час у дорозі для B і C навіть зменшився на 1,15%). Крім того, система забезпечила високу точність планування (понад 95% завдань виконано у задані часові вікна) та повністю уникнула маршрутизації через заборонені зони завдяки застосуванню жорстких просторових обмежень. Загальні показники CO₂e фіксувалися стабільними у різних сценаріях за уніфікованих коефіцієнтів викидів, що підкреслює необхідність диференційованих низьковуглецевих діапазонів або баз даних у майбутніх пілотних симуляціях. Результати свідчать, що стандартизоване проміжне ПЗ та маршрутизація на основі вагових коефіцієнтів може слугувати практичним інструментом управління просторовими даними та аграрною економікою, поєднуючи просторові обмеження, динаміку витрат та індикатори контролю сталості у межах одного операційного робочого процесу. Отримано: 27.03.2026; Прийнято: 07.04.2026;
Управління земельними ресурсами та землеустрій
Землі зруйнованих населених пунктів в Україні: правовий режим, землевпорядна конверсія та економіка постпоселенських територій
У статті досліджено землі зруйнованих населених пунктів в Україні як новий об’єкт земельно-правового та землевпорядного регулювання, що формується в умовах повномасштабної війни та не зводиться до традиційної проблематики відбудови. Обґрунтовано, що універсалізація парадигми «build back better» є методологічно недостатньою для українського контексту, оскільки частина зруйнованих міст, селищ і сіл об’єктивно втратила або в перспективі втратить здатність до відновлення як повноцінні поселення через поєднання безпекових, демографічних, економічних та інфраструктурних чинників. Показано, що воєнне руйнування не перетворює територію населеного пункту на юридично вільний простір: навіть за фактичного знелюднення вона залишається структурованою множинністю приватних і публічних речових прав на землю, нерухоме майно та інші об’єкти, що унеможливлює її спонтанне переведення до нового використання без спеціального правового механізму. Метою дослідження є сформувати цілісну науково-практичну концепцію правового режиму земель зруйнованих населених пунктів, визначити критерії їх фактичної втрати поселенської життєздатності, розробити юридично коректний алгоритм землевпорядної конверсії таких територій та обґрунтувати інституційну й економічну модель їх подальшого використання. Методологічну основу становлять аналіз нормативно-правових актів України, міжнародних програмних і аналітичних документів, офіційних даних щодо руйнувань, переміщення населення та протимінної діяльності. Запропоновано робочі поняття «смуга поселенської дезінтеграції» та «грейфілди війни» для позначення колишніх поселенських територій, незворотно пошкоджених війною і позбавлених реалістичної перспективи відновлення як місць постійного проживання. Обґрунтовано необхідність спеціального правового режиму, що має поєднувати аудит життєздатності населеного пункту, інвентаризацію земель і майна, виявлення правовласників, добровільний викуп або примусове відчуження з належною компенсацією, депонування коштів для невстановлених осіб, очищення, рекультивацію та подальшу зміну функціонального використання території. Практична цінність статті полягає у формуванні концептуально й інструментально узгодженої рамки для переходу від політики відбудови до політики правомірної конверсії територій, що втратили поселенську функцію, та для запобігання їх тривалій просторовій занедбаності. Отримано: 16.03.2026; Прийнято: 06.04.2026;
Методологія керованої моделями програмної інженерії у каркасному підході
Продовжено дослідження «Каркасного підходу до поводження з (ієрархічними) просторовими інформаційними системами (ПрІС)», далі – Каркасного підходу. До цього розглянуто сутності Каркасного підходу, що відносяться до верхніх ешелонів його епістемологічної ієрархії. А саме, до (назва відповідної ешелону статті наведена в лапках «…»): 1) першого ешелону – «Каркасний підхід як стратегія дослідження і проектування складних ПрІС (на прикладі НІГД)»; 2) знову першого ешелону – «Каркас Рішень Microsoft (КаРі М - MSF) як Узагальнена методологія Каркасного підходу поводження з ПрІС»; 3) другого ешелону – «Стандартизація методології MSF Agile з допомогою стандарта ISO/IEC 24744»; 4) третього ешелону – «Застосування методик Каркасного підходу при створенні ПрІС з використанням сучасних технологій Microsoft». Ешелони об’єднують групи користувачів моделюючої системи. Їм відповідають страти цієї самої системи. Три з чотирьох згаданих статей суттєво використовують спеціальні знання про MSF і про сучасні інформаційні технології (ІТ) Microsoft. Щоб зменшити залежність від цих знань, у даній статті ми скористалися «нейтральними» знаннями про методології розроблення програмного забезпечення. Для цього через «каркасну призму» розглядається так звана Базована на Моделях Програмна Інженерія (БМПІ). Остання є Базованою на Моделях Системною Інженерією (БМСІ) і, більш загально, Базованою на Моделях Інженерією (БМІ). Їх розуміння потрібне для створення власної методології, яка називається методологією Базованої на Патернах Просторової Інженерії (БППрІ). БППрІ включатиме методики розширення ПрІС, про які згадувалося у наших роботах раніше. Більше того, вказані методики вже використовувалися нами на практиці інколи без асоціації з якоюсь методологією. При цьому потрібно зауважити, що наші методики розширення ПрІС застосовуються до конструкцій, які вже структуровані в результаті використання так званого Каркасу атласних рішень AtlasSF. Отримано: 09.12.2025; Прийнято: 25.03.2026;
Фактори впливу на обіг земель сільськогосподарського призначення в Україні
У статті обґрунтовано доцільність аналізу ринку земель сільськогосподарського призначення в Україні як системи, в якій ринкові результати (ціни, обсяги угод, ліквідність, трансакційні витрати) формуються одночасною дією інституційно-правових змін, економічної кон’юнктури, якості земель як природного капіталу та просторових безпекових ризиків воєнного часу. Метою є формування класифікації чинників, що визначають попит, пропозицію, цінові очікування та трансакційні витрати, і пояснення механізмів їх прояву у межах економіки природокористування та належного врядування землею. Методологія поєднує системний підхід, порівняльний аналіз, контент-аналіз наукових та аналітичних джерел, а також правовий аналіз норм щодо обігу, кадастру, оцінки й охорони земель. Емпіричний контекст підкріплено узагальненими кількісними показниками функціонування ринку у 2021–2025 рр. (динаміка середньозважених цін, інтенсивність угод, співвідношення ринкової ціни з нормативною грошовою оцінкою), а також параметрами безпекових ризиків (масштаб потенційної вибухонебезпечної контамінації територій). У результаті виокремлено дев’ять груп чинників (природно-ресурсні, економічні, соціальні, демографічні, технологічні, культурні, правові, політичні та безпекові) і запропоновано логіку їх операціоналізації через канали впливу та набір вимірюваних індикаторів для моніторингу земель. Наукова новизна полягає в методично коректному включенні параметрів стану ґрунтів і воєнно зумовлених порушень/обмежень доступу як складників ризику й витрат у факторний аналіз ринку з орієнтацією на доказове управління. Практичне значення полягає в можливості застосування запропонованої схеми для зниження інформаційної асиметрії, підвищення прозорості трансакцій та пріоритезації заходів охорони і відновлення земель на державному й місцевому рівнях. Отримано: 28.02.2026; Прийнято: 12.03.2026;
Аксіологія простору як складова сучасної теорії землеустрою: ціннісні режими, інститути та інструменти просторового порядку
У статті розкрито аксіологію простору як складову сучасної теорії землеустрою. Обґрунтовано, що землевпорядні рішення завжди мають не лише метричний і ресурсний, а й ціннісно-нормативний вимір, оскільки простір є носієм економічних, екологічних, соціальних, культурних, безпекових і правових значень та ареною їх конфліктів. Метою дослідження є концептуалізувати теоретико-методологічні засади аксіології простору в землеустрої, описати механізм переходу від цінностей до інституційно-проєктних рішень та побудувати концептуальну модель «ціннісних режимів простору». Методологічну основу становлять систематизований огляд релевантних наукових і рамкових джерел, концептуальний аналіз базових категорій (цінність, режим, легітимність, допустимість) і типологізація режимів, доповнена операціоналізацією через показники-метрики, придатні для землевпорядної аналітики. Запропоновано визначення ціннісного режиму як стабільної конфігурації пріоритетів, закріпленої в інститутах і практиках, та наведено типологію режимів (утилітарно-економічний; екологічно-охоронний; соціально-справедливий; культурно-ідентифікаційний; безпековий/ризик-орієнтований; правовий/процедурний) із прикладними проявами у землеустрої та набором кількісних метрик. Окремо показано, що застосування єдиної метрики для оптимізаційних моделей можливе лише за прозорого розрізнення порогових обмежень (недопустимості) та компромісних критеріїв (зважуваної оптимізації), що відкриває можливість коректного використання математичних методів і ГІС-моделювання у проєктуванні просторових рішень. Практична цінність статті полягає у формуванні інструментально узгодженої рамки для обґрунтування землевпорядних рішень як управління цінністю простору та для підвищення прозорості узгодження «вигода / незамінність», «приватний інтерес / спільне благо», «локальне / загальне». Отримано: 19.02.2026; Прийнято: 03.03.2026;
Еколого-економічні детермінанти вартості земель сільськогосподарського призначення на звільнених територіях Броварщини
У статті проведено комплексне дослідження, метою якого є теоретичне обґрунтування та оцінка еколого-економічних детермінант формування вартості земель сільськогосподарського призначення на деокупованих територіях (на прикладі Броварського району Київської області). Актуальність роботи зумовлена потребою в об’єктивній оцінці земельних активів, що зазнали безпосереднього впливу військових дій. Для досягнення мети реалізовано порівняльний аналіз ринкових цін довоєнного (2021-2022 рр.) та післяокупаційного (2024-2025 рр.) періодів на основі даних вторинного ринку. Результати аналізу виявили суттєве зниження середньої вартості земель сільськогосподарського призначення. Отримані дані свідчать, що землі різних видів цільового призначення зазнали неоднакового зниження вартості. Зафіксовано та обґрунтовано ключові еколого-економічні фактори, що впливають на зміну вартості земель, зокрема, техногенне забруднення внаслідок бойових дій та зміна структури ринку пропозицій. Також під час проведеня дослідження враховано фактор високої вартості розмінування та проведення при необхідності рекультивації земель сільськогосподарського призначення. Результати дослідження підкреслюють неоднорідність впливу війни на різні типи земель сільськогосподарського призначення та вказують на необхідність розробки комплексних програм відновлення, рекультивації та економічного стимулювання для підвищення інвестиційної привабливості цих територій. Отримано: 09.12.2025; Прийнято: 18.03.2026
Розробка землевпорядної частини до детального плану території в межах Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області
У статті проаналізовано нормативні документи, що регламентують розробку детального плану території, зокрема його землевпорядної частини. Охарактеризовано територію, в межах якої проведені дослідження, щодо розташування знмельних ділянок, їх цільового призначення, категорії земель, прав на землю, наявності обмежень у використанні. Дослідження проведені в межах території селища Іршанськ, що здебільшого відноситься до земель житлової та громадської забудови, яка характеризується рзгалуженою мережею інженерних комунікацій. Встановлено, що в межах ДПТ є земельні ділянки, відомості про які не внесено до бази Державного земельного кадастру. Серед зареєстрованих у базі ДЗК є території загального користування (вулиці, проїзди, зелена зона насаджень), земельні ділянки садибної забудови, ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. За результатами кмеральної обробки топографічної зйомки встановлено границі обмежень у використанні земель та показано їх на картографічних матеріалах, також пораховано площі земельних ділянок, на які поширюється дія обмежень. Серед останніх: охоронна зона навколо (уздовж) об'єкта зв'язку, охоронні зони навколо (уздовж) об'єкта енергетичної ситеми, охоронні зони навколо інженерних комунікацій, території в червоних лініях; також присутні санітарно-захисна зона навколо промислового об'єкта, що обгрунтовує зміну цільового призначення земельної ділянки інтересу та категорії земель в межах ДПТ з земель промисловості на землі житлової та громадської забудови, а саме розташування торгівельного ценртру. Також виявлено розбіжності в існуючому стані земельних ділянок та внесених даних про ділянки у Державний земельний кадастр. Зокрема, астановлено повну відсутність наявних обмежень в кадастровій базі в межах сформованих ділянок. Висвітлено дані матеріалів досліджень в межах території ДПТ. Обгрунтовано схему проведення робіт на конкретному прикладі, що включає: детальне вивчення ауктальних законодавчих та нормативних документів розробки ДПТ та камеральну обробку вимірювань; формування текстових та планово-картографічних матеріалів, що відображають вихідний стан території досліджень та результати проектних рішень. Отримано: 31.01.2026; Прийнято: 17.02.2026;
З’єднання дуг двох колових кривих при проєктуванні та реконструкції автомобільних доріг
Безпека та умови руху автомобільного транспорту суттєво залежать від впливу криволінійних ділянок. Для практичного використання постійно удосконалюються методи проєктування горизонтальних кривих. На цей час в наукових виданнях відсутні прості та надійні методи проєктування перехідних кривих для з’єднання двох однобічно направлених колових кривих. Наявні методи пошуку оптимальних перехідних кривих використовують ітераційні процеси та спеціально розроблені програмні продукти. Тому вдосконалення методики розв’язання задачі з’єднання колових кривих набуває практичного значення. В роботі розглянуті основні варіанти формування криволінійних ділянок з двома коловими кривими - з’єднання прямими вставками, дугами кіл більшого радіусу та клотоїдами, а також пошук клотоїди, яка є спільною для двох колових кривих та забезпечує збереження їх центрів. Доведено, що при відомому положенні центрів та дуг колових кривих заданих радіусів, пошук оптимальної клотоїди може виконуватися стандартною функцією «Пошук рішення» меню «Microsoft Excel». Можливі варіанти розташування крайніх точок клотоїди на існуючих або запроєктованих колових кривих задається дирекційними кутами між центрами кривих та початковими і кінцевими точками колових кривих. Наведені приклади розрахунків прямих вставок та клотоїд для з’єднання між собою двох колових кривих. Отримано: 02.02.2026; Прийнято: 17.02.2026;
Теоретичні основи інституційних змін у землеустрої в умовах євроінтеграції України, правового режиму воєнного стану і для цілей повоєнного відновлення
Трансформація земельного законодавства України у зв’язку інтеграцією у ЄС суттєво ускладнюється правовим режимом воєнного стану, а також потребує врахування, окрім іншого, задач і пріоритизації повоєнної відбудови країни. У зв’язку з цим відбуваються інституційні зміни – процеси земельної реформи і модернізації земельного законодавства, що покликані покращити управління земельними ресурсами та пом’якшити весь спектр ризиків у цій сфері. Проте ці процеси не мають єдиної методологічної основи, що ставить під загрозу їх успіх. Ця стаття присвячена обґрунтуванню теоретичних основ інституційних змін у сфері управління земельними ресурсами відповідно до підходу теорії змін з використанням рамкової концепції розвитку на місцевому рівні та інтегрованого підходу, заснованого на правах людини (зокрема, праві на доступ до землі). Для виявлення ключових точок інституційних змін дослідження передбачало аналіз визначальних вимог права ЄС щодо земель, вивчення національного земельного законодавства і впливу на нього правового режиму воєнного стану, потреб і цілей повоєнної відбудови. Доведено, що правовий режим воєнного стану в Україні суттєво впливає на інституційні зміни та інституційне забезпечення землеустрою, зумовлюючи необхідність тимчасового коригування правових та організаційних механізмів управління земельними ресурсами. Обґрунтовано, що в період післявоєнного відновлення інституційні зміни у сфері землеустрою стають критично важливими та фундаментальними для ефективного управління земельними ресурсами й гарантування продовольчої, технологічної та економічної безпеки, доступу до землі. Основні виклики включають відновлення зруйнованої інфраструктури, розмінування і повернення земель у господарське використання. Тоді як розробка стратегічного плану розвитку сільського господарства, узгодженого з європейськими принципами та Спільною аграрною політикою ЄС, є можливостями вдосконалення системи механізму землеустрою. Наявність міцної та цілісної теоретико-методологічної бази інституційних змін у сфері землеустрою та управління земельними ресурсами в Україні дасть змогу здійснювати стратегічне планування трансформацій, забезпечуючи узгодження та моніторинг цілей і результатів як на рівні ЄС, так і на національному рівні у поточному періоді, а також під час вирішення післявоєнних викликів стосовно використання земель і розвитку сільського господарства. Ключові слова: землеустрій, управління земельними ресурсами, інституційні зміни, теорія змін, євроінтеграція, воєнний стан, післявоєнне відновлення, право на землю, продовольча безпека.
Авторське право (c) 2025 Землеустрій, кадастр і моніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Оціночно-орієнтований LADM-профіль та архітектура інтеграції даних для масової оцінки
У статті запропоновано оціночно-орієнтований національний профіль Land Administration Domain Model для України, який задає єдину логіку інтеграції кадастрових, правових, містобудівних і ринкових відомостей у форматі, придатному для масової оцінки та оподаткування нерухомості. Концептуальну основу сформовано на положеннях ISO 19152‑1:2024 та ISO 19152‑4:2025, а структуризацію предметної області виконано у вигляді UML‑моделі з визначенням ключових сутностей і зв’язків між просторовими одиницями, правовими станами та оцінювальними результатами. Для переходу від розрізнених реєстрів і картографічних матеріалів до узгодженого valuation‑ready набору даних обґрунтовано проміжний шар семантичної гармонізації, що включає уніфіковані ідентифікатори, класифікатори та правила нормалізації атрибутів. Описано практичний сценарій формування MVP‑вітрини для масової оцінки з фіксацією джерел даних і контрольних показників якості (повнота ключових полів, дублікати, просторові невідповідності, цінові викиди). Технологічна реалізація профілю підтримується відкритим стеком PostgreSQL/PostGIS, QGIS та Python, що забезпечує відтворюваність розрахунків, аудитованість рішень і можливість масштабування для потреб громад та державних органів. Запропонований підхід формує основу для ведення різних типів оцінок (нормативної, ринкової та масової) в єдиному інформаційному контурі. Отримано: 15.12.2025; Прийнято: 14.01.2026;
До питання про сучасну теорію землеустрою
Стаття присвячена формуванню сучасної теорії землеустрою як самостійної фундаментальної наукової дисципліни шляхом системного формулювання її предмета й об’єкта, ідентифікації провідних теоретичних моделей, артикуляції аксіоматичного базису та впорядкування методологічного інструментарію, здатного забезпечити перехід від екосистемо-технократичного розуміння простору до його інституційно-ціннісного осмислення. На основі критичного аналізу міжнародної парадигми land administration, українських доктринальних напрацювань, інституційної теорії, теорії прав власності та просторової економіки уточнено об’єкт і предмет землеустрою: об’єктом визнано багатовимірний соціально-просторовий континуум, у якому територія перетворюється на впорядкований простір прав, обмежень, режимів, рент і ризиків; предметом – виникнення, структура і динаміка просторових режимів землекористування як системи правових титулів, сервітутів, зон, коридорів і резервувань у багатошаровому (поверхня–підземний простір–повітряний стовп) та багаточасовому вимірах. Сформульовано аксіоматичне ядро теорії сучасного землеустрою. Показано, що методологія землеустрою повинна включати інституційний аналіз, теоретико-правову догматику просторових режимів, просторово-економічне моделювання рент, топологічні та мережеві підходи, екологічне рахівництво, геоінформаційне та алгоритмічне моделювання, сценарний аналіз і процедури просторової справедливості. Узагальнено та систематизовано ядро наукових проблем теорії землеустрою, розв’язання яких є необхідною умовою переходу від фрагментарної нормативно-технічної практики до інституційно зрілого просторового врядування. Практична значущість результатів полягає у створенні концептуальної рамки для оновлення освітніх програм, удосконалення кадастрових і планувальних систем, а також для розроблення стандартів управління цінністю простору в умовах цифровізації та зростання ролі просторової справедливості. Ключові слова: теорія землеустрою; просторові режими землекористування; межі й кордони; просторова цінність; аксіоматика землеустрою; методологія land administration; цифровий кадастр; інституційний дизайн; просторове врядування.
Авторське право (c) 2025 Землеустрій, кадастр імоніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Мобільний LiDAR, геоінформаційні технології та краудсорсинг у фіксації й збереженні об’єктів історико-культурної спадщини територіальних громад
У статті обґрунтовано інтегроване використання LiDAR-технологій, геоінформаційних систем (ГІС) та краудсорсингових підходів для виявлення, фіксації й моніторингу об’єктів історико-культурної спадщини в межах територіальних громад. Наголошено, що в умовах воєнних дій, урбанізаційного тиску та територіальних трансформацій культурна спадщина розглядається як важливий ресурс сталого розвитку згідно з підходами ЮНЕСКО та Політики сталого розвитку Всесвітньої спадщини (2015 р.). Показано, що сучасні LiDAR-системи, включно з вбудованими у смартфони сенсорами, забезпечують отримання щільних хмар точок і тривимірних моделей об’єктів з точністю, достатньою для вирішення значної частини завдань документування та оперативного моніторингу, хоча й поступаються високоточним наземним й аеролазерним сканерам. Особлива увага приділена гіпотезі щодо можливості створення 3D-моделей об’єктів культурної спадщини за допомогою поширених моделей смартфонів із вбудованим LiDAR-сенсором та оцінки точності вимірювань таких моделей. Для апробації підходу виконано польове сканування гідрологічної пам’ятки природи місцевого значення «Природне джерело» в межах Шпанівської територіальної громади Рівненської області за допомогою смартфона з LiDAR-модулем. Оброблення хмар точок у програмному забезпеченні Polycam, AutoCAD, PIX4D, 3ds Max і Blender дало змогу побудувати 3D-модель споруди й оцінити відносну похибку вимірювання лінійних розмірів. Для еталонної ділянки довжиною 210 см відносна похибка вимірювання становила 2,04 %, що узгоджується з результатами міжнародних досліджень точності мобільних LiDAR-сенсорів, які демонструють міліметрово-сантиметрову точність для малих об’єктів та сантиметрово-дециметрові похибки у складному середовищі. Проаналізовано технічні обмеження мобільного LiDAR (обмежена дальність сканування, зниження щільності та точності з відстанню, чутливість до властивостей поверхні, вплив траєкторії сканування оператора, необхідність контрольних вимірювань) та показано перспективи їхнього застосування для масового краудсорсингового збору даних про об’єкти спадщини. На основі аналізу досвіду геокраудсорсингу обґрунтовано, що поєднання поширеності смартфонів, мобільних LiDAR-сенсорів і веб-ГІС створює передумови для формування розподілених інформаційних систем обліку, моніторингу та попереднього оцінювання стану пам’яток на рівні територіальних громад за умови впровадження процедур стандартизації й контролю якості даних. Ключові слова: геоінформаційні технології, Lidar, об’єднана територіальна громада, історико-культурна спадщина, сталий розвиток.
Аналіз техногенно-навантажених територій на Полтавщині за даними дистанційного зондування
У Полтавській області протягом останніх десятиліть унаслідок інтенсивної господарської діяльності природні комплекси зазнали суттєвих трансформацій. Це призвело до формування потенційно небезпечних територій, де активізуються екзогенні геоморфологічні процеси та зростає екологічна небезпека для регіону. Систематичний моніторинг змін в агроландшафтах під впливом техногенно-трансформуючих чинників дає змогу своєчасно виявляти проблемні ділянки, оцінювати масштаби деградаційних процесів та оперативно вживати заходів для їх стабілізації й відновлення. У статті проведено аналіз техногенно-навантажених територій Полтавської області, зокрема Полтавського та Біланівського гірничо-збагачувальних комбінатів, хвостосховищ, ставка-випарника Кременчуцького нафтопереробного заводу, греблі Кременчуцької ГЕС, Макухівського та Деївського сміттєзвалищ, а також місць пожеж у заказниках. Охарактеризовано інструменти дистанційного моніторингу для оцінки впливу техногенно-трансформуючих чинників на довкілля, зокрема технології синтезу каналів та інтерферометрію InSAR, визначення модифікованого нормованого диференційованого індексу вологості (MNDWI), а також обробку даних у програмних продуктах Google Earth Pro, Surfer та QGIS. Для досліджень використано дані супутникових місій Sentinel-1, Landsat-7 та Sentinel-5P, отримані з платформи Copernicus Open Access Hub, а також радарні знімки Sentinel-2, вивантажені через вебінтерфейс Vertex. Методи дистанційного зондування Землі продемонстрували високу ефективність у виявленні та аналізі змін довкілля під впливом техногенно-трансформуючих чинників. Супутникові спостереження дають змогу детально оцінювати широкий спектр параметрів: деформації земної поверхні, вегетаційні індекси, температурні аномалії, зміни вологості, а також характеристики ґрунтів і водних об’єктів. Геоматичний підхід є ключовим елементом інтеграції цих даних. Він дозволяє поєднувати різнорідні супутникові та наземні дані в єдиному аналітичному середовищі, виконувати просторовий та часовий аналіз процесів, візуалізувати динаміку розвитку техногенно зумовлених явищ. Отримано: 08.12.2025; Прийнято: 10.02.2026;
Порівняння реєстраційної системи нерухомості Чорногорії та України
У дослідженні здійснено комплексний порівняльний аналіз систем державної реєстрації речових прав на нерухоме майно України та Чорногорії з урахуванням сучасних викликів, тенденцій децентралізації та цифровізації кадастрово-реєстраційних процесів. Метою роботи було виявити спільні риси та відмінності правових основ, організаційної структури й практичного функціонування реєстраційних систем обох держав, а також оцінити їхню ефективність. В роботі застосовано загальнонаукові та спеціальні методи дослідження: аналіз і синтез для узагальнення законодавчих норм, порівняльно-правовий метод для встановлення відмінностей між українською та чорногорською моделями, системний підхід для оцінки взаємодії кадастрових та реєстраційних органів, а також структурно-функціональний метод для виявлення особливостей організації державного земельного кадастру та реєстру прав у Чорногорії. Використано контент-аналіз профільних наукових публікацій, включно з працею, присвяченою підтриманню державного знімання в Чорногорії. Проведено історичний та сучасний аналіз реєстраційних систем обох країн. Проаналізовано етапи формування державної реєстрації, у тому числі через інвентаризаційні дані, бюро технічної інвентаризації та сучасні органи Мін’юсту й Держгеокадастру. Виявлено особливості ведення окремих реєстрів для земельних ділянок, будинків, споруд, квартир, об’єктів незавершеного будівництва та їх обтяжень. Розглянуто розвиток чорногорської системи, починаючи з 1980-х років, із трансформацією земельного кадастру в єдину систему реєстрації нерухомості через Real Estate Administration. Підкреслено конститутивний характер реєстрації прав, інтеграцію кадастрових та реєстраційних даних, публічність доступу через електронні сервіси eKatastar і Geoportal, а також особливості геокласифікації земель та легалізації самочинного будівництва. Здійснено порівняння ключових характеристик систем обох країн у таблицях, що відображають: правову основу реєстрації, організаційну структуру, об’єкти та механізми ведення реєстрів, цифровізацію, публічність та захист прав власників, а також процедури узаконення самочинного будівництва. Новизна роботи полягає у комплексному зіставленні двох систем з позицій правової ефективності, цифровізації та захисту прав власників. Висновки дослідження можуть бути використані для вдосконалення української моделі реєстрації нерухомості, інтеграції кадастрових і реєстраційних процесів та підвищення правової визначеності, що наблизить її до європейських стандартів. Отримано: 10.12.2025; Прийнято: 15.01.2026;
Авторське право (c) 2026 Землеустрій, кадастр імоніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Алгоритм використання геоінформаційних технологій з метою геоекологічного моніторингу територіальних громад
У статті розглядається роль та можливості сучасних геоінформаційних технологій у процесі геоекологічного моніторингу територіальних громад. Зростання антропогенного навантаження, зміни клімату та активне освоєння земельних ресурсів зумовлюють необхідність упровадження інноваційних інструментів для своєчасного виявлення, аналізу та прогнозування стану довкілля. Геоінформаційні системи забезпечують інтеграцію різнотипних просторових даних, їх моделювання та оперативну візуалізацію, що дає змогу органам місцевого самоврядування приймати науково обґрунтовані управлінські рішення щодо використання природних ресурсів, планування територій та екологічної безпеки на місцевому рівні. У межах дослідження проаналізовано основні функціональні можливості геоінформаційних систем, зокрема просторовий аналіз, геостатистику, моделювання ризиків і сценарне прогнозування. Особливу увагу приділено використанню дистанційного зондування Землі для оцінювання динаміки природних процесів, таких як деградація ґрунтів, зміна рослинного покриву, водний баланс і виявлення забруднень. Наведено приклади застосування комплексних геоінформаційних рішень у громадах для моніторингу стану земель, аналізу екологічної стійкості та контролю за дотриманням природоохоронних норм. Результати дослідження доводять, що впровадження геоінформаційних технологій у систему геоекологічного моніторингу є ключовою умовою підвищення ефективності управління природними ресурсами на рівні територіальних громад. Використання інтегрованих геопросторових даних дозволяє підвищити точність оцінювання екологічних загроз та формувати обґрунтовані стратегії сталого розвитку. Таким чином, геоінформаційні системи виступають основою для створення сучасних моніторингових систем, що відповідають вимогам адаптивного управління у сфері довкілля. Ключові слова: геоінформаційні системи, геоекологічний моніторинг, об’єднана територіальна громада, управління земельними ресурсами, землеустрій, раціональне використання земель.
Лазерне сканування і створення bim моделі корпусу № 1 НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» як метод візуалізації історико-архітектурної спадщини
У статті охарактеризовано комплексний підхід до отримання та опрацювання даних після наземного лазерного сканування пам’ятки архітектури та створення BIM-моделі фрагмента фасаду історичної будівлі – Першого корпусу НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського». У процесі виконання цієї роботи застосовано сучасні методи просторової фіксації досліджуваного об’єкта, включаючи високоточне 3D-сканування за допомогою сканера Leica ScanStation C10, реєстрацію хмар точок, фільтрацію даних та результати їх подальшого опрацювання у програмному забезпеченні Leica Cyclone REGISTER 360, Autodesk ReCap і побудову інформаційної 3D моделі цієї будівлі в середовищі Autodesk Revit. Проаналізовано зарубіжний та вітчизняний досвід виконання робіт такого змісту. Показано, що одним із найефективніших способів просторового документування є наземне лазерне сканування (TLS), яке забезпечує отримання високоточної хмари точок, яка відображає реальну форму об’єкта з точністю до кількох міліметрів. Міжнародні дослідження свідчать, що технологія Scan-to-BIM є ключовою у процесах цифрової реставрації та планування реконструкцій історичних об’єктів. Зазначено, що в Україні бракує систематизованих прикладних досліджень, які б поєднували ці технології у комплексний алгоритм для конкретних історико-архітектурних об’єктів. Ця обставина вказує на практичну важливість даного дослідження та необхідність подальшого розвитку методик документування історичних фасадів із використанням сучасних геодезичних і геоінформаційних технологій. Особливу увагу у статті приділено питанням забезпечення високої точності набору даних, алгоритмам реєстрації станцій, вибору параметрів сканування та можливостям подальшого використання моделі у реставраційних роботах, моніторинзі технічного стану та цифровій консервації об’єктів культурної спадщини. Модель рівня LOD 300 підтверджує можливість якісного відтворення геометрії історичних об’єктів із застосуванням технології Scan-to-BIM в українських реаліях. Ключові слова: наземне лазерне сканування, хмара точок, TLS, BIM-модель, Scan-to-BIM, цифрова консервація, історична будівля, архітектурна спадщина, Autodesk Revit, Leica ScanStation C10, реєстрація хмар точок, Cyclone REGISTER 360, HBIM, реставрація фасадів, 3D-моделювання, геодезичне документування, інформаційне моделювання, точність вимірювань, LOD 300, цифрова реконструкція.
Топографо-геодезичне і картографічне забезпечення землевпорядкування
У статті розглянуто процес створення кадастру нерухомості в Україні та напрямки розвитку на основі аналізу досвіду та практик Європейського Союзу. Наголошується, про важливість виправлення створених непорозумінь в цій сфері відносин щодо прийнятого в Україні і у Світі визначення поняття нерухомості враховуючи рекомендації Світового банку щодо об'єднання фрагментованих інституційних підходів до реєстрації майна, його оцінки та адміністрування податків. Акцентовано увагу на постійному розвитку інтеграційних процесів в цій сфері у країнах ЄС і Світі на базі узгодженого погляду на майбутній розвиток цих систем з урахуванням зроблених висновків практики втілення майбутнього бачення сучасного кадастру до 2014 та з точки зору на 2035 рік, а також на важливості приєднання України до цього процесу для створення сприятливих умов для розвитку ринкових відносин та активізації інвестиційної діяльності. Визначено, що стратегічним напрямом у контексті євроінтеграції є гармонізація кадастрової політики України зі стандартами ЄС. Запропоновано продовжити виконання Указу президента України щодо кадастрової системи від 2003 року шляхом створення багатофункціонального кадастру, який включатиме реєстри прав власності, кадастрову оцінку майна та інші державні реєстри і кадастри. Стаття підкреслює важливість уніфікації та модернізації системи для підвищення її ефективності та відповідності, заснованих на апробованих сучасних практиках, міжнародним вимогам. Ключові слова: кадастр нерухомості, кадастрова система, Європейський Союз, земля, нерухоме майно.
Вплив зміни клімату на ефективність вирощування сільськогосподарських культур у Рівненській області
У статті досліджено вплив зміни клімату на ефективність вирощування сільськогосподарських культур у Рівненській області, територія якої слугує репрезентативним напрямом для вивчення адаптаційних процесів в умовах зміни кліматичних умов на північному заході України. Встановлено, що підвищення середньорічних температур, зменшення рівномірної кількості опадів, почастішання посух суттєво впливають на врожайність основних сільськогосподарських культур і обумовлюють їх просторову диференціацію. Дослідження включає просторовий аналіз сільськогосподарського виробництва, оцінку ризиків, пов'язаних з кліматом, в адміністративних районах регіону, а також виявлення регіональних відмінностей у впливі кліматичних факторів. Була проведена оцінка ефективності вирощування різних сільськогосподарських культур в нових кліматичних умовах. Результати свідчать про необхідність коригування структури посівів на користь більш адаптивних та рентабельних культур, таких як картопля, кукурудза, овочі відкритого ґрунту та плодово-ягідні культури. Запропоновано оптимізовану структуру посівних площ, адаптовану до сучасних агрокліматичних умов регіону. У дослідженні використовується міждисциплінарний підхід, який поєднує агрокліматичний аналіз, економічну оцінку та просторове моделювання. Отримані результати можуть бути використані для розробки стратегій адаптації аграрного сектору до зміни клімату, забезпечення продовольчої безпеки та підвищення економічної стійкості сільськогосподарського виробництва в Рівненській області та аналогічних регіонах України. Ключові слова: зміна клімату, сільське господарство, економічна ефективність, врожайність сільськогосподарських культур, агрокліматичні ризики, сівозміна, продовольча безпека.
Інтелектуальні технології в еволюції електронних геодезичних приладів: концептуальні засади інтеграції штучного інтелекту в системи просторового управління та геоінформаційного середовища
Стаття досліджує питання інтелектуалізації електронних геодезичних інструментів у контексті систем публічного просторового менеджменту, акцентуючи трансформацію від автоматизованих процедур до адаптивних самонавчальних технологічних рішень з інтеграцією принципів цифрової етики. Реалізовано алгоритмічний аналіз із залученням розширеного фільтра Калмана (EKF) та рекурентних нейромережевих архітектур довгої короткочасної пам'яті (LSTM) для адаптивної фільтрації інформаційних потоків, а також методів геопросторової статистики та ГІС-візуалізації для верифікації координатної консистентності. Отримані наукові результати свідчать, що інтелектуалізація детермінує трансформацію до когнітивних систем із сенсорною інтеграцією (GNSS, IMU, EDM), досягаючи міліметрової точності через застосування алгоритмів штучного інтелекту, зокрема EKF та LSTM, для прогностичного моделювання похибок та автокорекції. Встановлено, що хмарна інфраструктура та інтероперабельність із ГІС-платформами (ArcGIS, QGIS) формують уніфіковане цифрове середовище з механізмами валідації даних, що підвищує метрологічну стабільність та етичну підзвітність систем. Практична значущість дослідження визначається вдосконаленням систем публічного управління, зокрема урбаністичного планування, земельно-кадастрового обліку та інфраструктурного моніторингу, де інтелектуалізовані прилади забезпечують оновлення даних у режимі реального часу та превентивне управління ризиками. Дослідження сприяє підвищенню транспарентності державних реєстрів через цифрові паспорти вимірювань, редукуючи похибки та юридичні колізії в геоінформаційному середовищі. Перспективи подальших наукових розвідок передбачають розробку етичних стандартів для штучного інтелекту в геодезії та інтеграцію з технологіями Інтернету речей (IoT) для створення глобальних мереж моніторингу. Ключові слова: інтелектуалізація, геодезичні прилади, сенсорна інтеграція, штучний інтелект, геоінформаційні системи, публічне просторове управління.
Ефективність біомеліораційних технологій у відновленні та підвищенні родючості деградованих ґрунтів
У статті розглянуто актуальну проблему деградації ґрунтів та обґрунтовано необхідність застосування біомеліораційних методів як ключового інструменту для відновлення їхньої родючості. Метою статті є аналіз та систематизація даних впливу біомеліораційних методів на основі показників родючості деградованих ґрунтів. У процесі дослідження використано комплексний підхід, що передбачає аналіз наукових публікацій, а також практичних прикладів застосування методів біомеліорації для підвищення показників родючості деградованих ґрунтів. Родючість визначається як сукупність трьох основних властивостей, а саме фізичних, хімічних та біологічних. Відзначено вплив біомеліораційних методів на відновлення родючості через накопичення органічної речовини, стимуляцію біологічної активності, покращення структури ґрунту. Досліджено основні біомеліораційні методи та їхній вплив. Розглянуто фіторемедіацію як захід, який направлений на зменшення токсичних елементів у забруднених ґрунтах, завдяки вирощуванню спеціальних рослин, здатних виводити або локалізувати токсичні речовини в кореневій зоні або надземній частині. Визначено роль органічного землеробства як методу біомеліорації. Представлено схему механізму впливу біомеліорації на родючість ґрунтів та рекомендації з впровадження комплексу біомеліораційних систем, для ефективного відновлення деградованих ґрунтів в Україні. Зазначено, що подальші дослідження мають бути спрямовані на розробку регіонально адаптованих біомеліораційних систем та оцінку довгострокового економічного ефекту від їхнього впровадження. Ключові слова: деградація ґрунтів, родючість ґрунту, біомеліорація, сидерати, фітомеліорація, фіторемедіація, мікробні препарати, органічне землеробство.