Землеустрій, кадастр і моніторинг земель
ISSN 2518-7325 (Online), ISSN 2306-1677 (Print) Тематика журналу спрямована на висвітлення проблем земельної реформи, питання землеустрою, земельного кадастру, землевпорядної освіти та інших проблем розвитку суспільства, входження України в міжнародні економічні союзи. Державна реєстрація: Ідентифікатор медіа R30-02300. Рішення Національної Ради України з питань телебачення і радіомовлення від 21.12.2023 р. № 1795, протокол № 31. Фахова реєстрація у МОН України (Категорія Б): <a href="https://mon.gov.ua/ua/npa/pro-zatverdzhennya-rishen-atestacijnoyi-kolegiyi-ministerstva-vid-09-lyutogo-2021-roku" target="_blank" rel="noreferrer noopener" data-safe-proxy-url="https://secureurl.ukr.net/linkfilter/-80iNaIOg6jVYyrtDbLS4Pb3K-Y/aHR0cHM6Ly9tb24uZ292LnVhL3VhL25wYS9wcm8temF0dmVyZHpoZW5ueWEtcmlzaGVuLWF0ZXN0YWNpam5veWkta29sZWdpeWktbWluaXN0ZXJzdHZhLXZpZC0wOS1seXV0b2dvLTIwMjEtcm9rdQ/ZDkOQPrRZsuNaXfn2RT_vOVix79W_xktla4n0OWzDRMxw1Qm267oIon_SUXC7DkTNHFXm2u3LRQDcULplFUEc48ZBHspfUZ00lHjwJe4zfDlIstyoOoVrWD2UfdlG-chORS_tSj8H6S6HJCNyw:N8M1ePPdmfXc2kUM?lang=uk">Наказ №157 від 9.02.2021 року.(економічні науки, 051 спеціальність), Наказ МОН №735 від 29.06.2021 р. (технічні науки, 193 спеціальність). Мова видання: українська, англійська. Журнал включений та індексується в наступних міжнародних бібліографічних базах даних: <a href="https://doaj.org/toc/2518-7325?source=%7B%22query%22%3A%7B%22filtered%22%3A%7B%22filter%22%3A%7B%22bool%22%3A%7B%22must%22%3A%5B%7B%22terms%22%3A%7B%22index.issn.exact%22%3A%5B%222306-1677%22%2C%222518-7325%22%5D%7D%7D%5D%7D%7D%2C%22query%22%3A%7B%22match_all%22%3A%7B%7D%7D%7D%7D%2C%22size%22%3A100%2C%22sort%22%3A%5B%7B%22created_date%22%3A%7B%22order%22%3A%22desc%22%7D%7D%5D%2C%22_source%22%3A%7B%7D%7D">DOAJ, Index Copernicus, Ulrichsweb, CrossRef, ResearchBib, EBSCO Publishing, AGRIS, EuroPub, DRJI, PBN, JournalTOCs, WorldCat, Google Scholar, МIAR, BASE, EZB, SIS. <a href="/index.php/Zemleustriy/manager/setup/<img%20src="[binary]">
Національний університет біоресурсів і природокористування України
Стосунки між правовласниками і користувачами регулюються на умовах ліцензії Creative Commons Із Зазначенням Авторства – Некомерційна – Поширення На Тих Самих Умовах 4.0 Міжнародна (CC BY-NC-SA 4.0):https://creativecommons.org/licenses/by-nc-sa/4.0/deed.uk Автори, які публікуються у цьому журналі, погоджуються з наступними умовами: Автори залишають за собою право на авторство своєї роботи та передають журналу право першої публікації цієї роботи на умовах ліцензії Creative Commons Attribution License, котра дозволяє іншим особам вільно розповсюджувати опубліковану роботу з обов'язковим посиланням на авторів оригінальної роботи та першу публікацію роботи у цьому журналі. Автори мають право укладати самостійні додаткові угоди щодо неексклюзивного розповсюдження роботи у тому вигляді, в якому вона була опублікована цим журналом (наприклад, розміщувати роботу в електронному сховищі установи або публікувати у складі монографії), за умови збереження посилання на першу публікацію роботи у цьому журналі. Політика журналу дозволяє і заохочує розміщення авторами в мережі Інтернет (наприклад, у сховищах установ або на особистих веб-сайтах) рукопису роботи, як до подання цього рукопису до редакції, так і під час його редакційного опрацювання, оскільки це сприяє виникненню продуктивної наукової дискусії та позитивно позначається на оперативності та динаміці цитування опублікованої роботи (див.The Effect of Open Access).
Теоретичні основи інституційних змін у землеустрої в умовах євроінтеграції України, правового режиму воєнного стану і для цілей повоєнного відновлення
Трансформація земельного законодавства України у зв’язку інтеграцією у ЄС суттєво ускладнюється правовим режимом воєнного стану, а також потребує врахування, окрім іншого, задач і пріоритизації повоєнної відбудови країни. У зв’язку з цим відбуваються інституційні зміни – процеси земельної реформи і модернізації земельного законодавства, що покликані покращити управління земельними ресурсами та пом’якшити весь спектр ризиків у цій сфері. Проте ці процеси не мають єдиної методологічної основи, що ставить під загрозу їх успіх. Ця стаття присвячена обґрунтуванню теоретичних основ інституційних змін у сфері управління земельними ресурсами відповідно до підходу теорії змін з використанням рамкової концепції розвитку на місцевому рівні та інтегрованого підходу, заснованого на правах людини (зокрема, праві на доступ до землі). Для виявлення ключових точок інституційних змін дослідження передбачало аналіз визначальних вимог права ЄС щодо земель, вивчення національного земельного законодавства і впливу на нього правового режиму воєнного стану, потреб і цілей повоєнної відбудови. Доведено, що правовий режим воєнного стану в Україні суттєво впливає на інституційні зміни та інституційне забезпечення землеустрою, зумовлюючи необхідність тимчасового коригування правових та організаційних механізмів управління земельними ресурсами. Обґрунтовано, що в період післявоєнного відновлення інституційні зміни у сфері землеустрою стають критично важливими та фундаментальними для ефективного управління земельними ресурсами й гарантування продовольчої, технологічної та економічної безпеки, доступу до землі. Основні виклики включають відновлення зруйнованої інфраструктури, розмінування і повернення земель у господарське використання. Тоді як розробка стратегічного плану розвитку сільського господарства, узгодженого з європейськими принципами та Спільною аграрною політикою ЄС, є можливостями вдосконалення системи механізму землеустрою. Наявність міцної та цілісної теоретико-методологічної бази інституційних змін у сфері землеустрою та управління земельними ресурсами в Україні дасть змогу здійснювати стратегічне планування трансформацій, забезпечуючи узгодження та моніторинг цілей і результатів як на рівні ЄС, так і на національному рівні у поточному періоді, а також під час вирішення післявоєнних викликів стосовно використання земель і розвитку сільського господарства. Ключові слова: землеустрій, управління земельними ресурсами, інституційні зміни, теорія змін, євроінтеграція, воєнний стан, післявоєнне відновлення, право на землю, продовольча безпека.
Управління земельними ресурсами та землеустрій
Авторське право (c) 2025 Землеустрій, кадастр і моніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
До питання про сучасну теорію землеустрою
Стаття присвячена формуванню сучасної теорії землеустрою як самостійної фундаментальної наукової дисципліни шляхом системного формулювання її предмета й об’єкта, ідентифікації провідних теоретичних моделей, артикуляції аксіоматичного базису та впорядкування методологічного інструментарію, здатного забезпечити перехід від екосистемо-технократичного розуміння простору до його інституційно-ціннісного осмислення. На основі критичного аналізу міжнародної парадигми land administration, українських доктринальних напрацювань, інституційної теорії, теорії прав власності та просторової економіки уточнено об’єкт і предмет землеустрою: об’єктом визнано багатовимірний соціально-просторовий континуум, у якому територія перетворюється на впорядкований простір прав, обмежень, режимів, рент і ризиків; предметом – виникнення, структура і динаміка просторових режимів землекористування як системи правових титулів, сервітутів, зон, коридорів і резервувань у багатошаровому (поверхня–підземний простір–повітряний стовп) та багаточасовому вимірах. Сформульовано аксіоматичне ядро теорії сучасного землеустрою. Показано, що методологія землеустрою повинна включати інституційний аналіз, теоретико-правову догматику просторових режимів, просторово-економічне моделювання рент, топологічні та мережеві підходи, екологічне рахівництво, геоінформаційне та алгоритмічне моделювання, сценарний аналіз і процедури просторової справедливості. Узагальнено та систематизовано ядро наукових проблем теорії землеустрою, розв’язання яких є необхідною умовою переходу від фрагментарної нормативно-технічної практики до інституційно зрілого просторового врядування. Практична значущість результатів полягає у створенні концептуальної рамки для оновлення освітніх програм, удосконалення кадастрових і планувальних систем, а також для розроблення стандартів управління цінністю простору в умовах цифровізації та зростання ролі просторової справедливості. Ключові слова: теорія землеустрою; просторові режими землекористування; межі й кордони; просторова цінність; аксіоматика землеустрою; методологія land administration; цифровий кадастр; інституційний дизайн; просторове врядування.
Авторське право (c) 2025 Землеустрій, кадастр імоніторинг земель https://creativecommons.org/licenses/by-sa/4.0
Мобільний LiDAR, геоінформаційні технології та краудсорсинг у фіксації й збереженні об’єктів історико-культурної спадщини територіальних громад
У статті обґрунтовано інтегроване використання LiDAR-технологій, геоінформаційних систем (ГІС) та краудсорсингових підходів для виявлення, фіксації й моніторингу об’єктів історико-культурної спадщини в межах територіальних громад. Наголошено, що в умовах воєнних дій, урбанізаційного тиску та територіальних трансформацій культурна спадщина розглядається як важливий ресурс сталого розвитку згідно з підходами ЮНЕСКО та Політики сталого розвитку Всесвітньої спадщини (2015 р.). Показано, що сучасні LiDAR-системи, включно з вбудованими у смартфони сенсорами, забезпечують отримання щільних хмар точок і тривимірних моделей об’єктів з точністю, достатньою для вирішення значної частини завдань документування та оперативного моніторингу, хоча й поступаються високоточним наземним й аеролазерним сканерам. Особлива увага приділена гіпотезі щодо можливості створення 3D-моделей об’єктів культурної спадщини за допомогою поширених моделей смартфонів із вбудованим LiDAR-сенсором та оцінки точності вимірювань таких моделей. Для апробації підходу виконано польове сканування гідрологічної пам’ятки природи місцевого значення «Природне джерело» в межах Шпанівської територіальної громади Рівненської області за допомогою смартфона з LiDAR-модулем. Оброблення хмар точок у програмному забезпеченні Polycam, AutoCAD, PIX4D, 3ds Max і Blender дало змогу побудувати 3D-модель споруди й оцінити відносну похибку вимірювання лінійних розмірів. Для еталонної ділянки довжиною 210 см відносна похибка вимірювання становила 2,04 %, що узгоджується з результатами міжнародних досліджень точності мобільних LiDAR-сенсорів, які демонструють міліметрово-сантиметрову точність для малих об’єктів та сантиметрово-дециметрові похибки у складному середовищі. Проаналізовано технічні обмеження мобільного LiDAR (обмежена дальність сканування, зниження щільності та точності з відстанню, чутливість до властивостей поверхні, вплив траєкторії сканування оператора, необхідність контрольних вимірювань) та показано перспективи їхнього застосування для масового краудсорсингового збору даних про об’єкти спадщини. На основі аналізу досвіду геокраудсорсингу обґрунтовано, що поєднання поширеності смартфонів, мобільних LiDAR-сенсорів і веб-ГІС створює передумови для формування розподілених інформаційних систем обліку, моніторингу та попереднього оцінювання стану пам’яток на рівні територіальних громад за умови впровадження процедур стандартизації й контролю якості даних. Ключові слова: геоінформаційні технології, Lidar, об’єднана територіальна громада, історико-культурна спадщина, сталий розвиток.
Геоінформаційні технології моделювання стану геосистем
Алгоритм використання геоінформаційних технологій з метою геоекологічного моніторингу територіальних громад
У статті розглядається роль та можливості сучасних геоінформаційних технологій у процесі геоекологічного моніторингу територіальних громад. Зростання антропогенного навантаження, зміни клімату та активне освоєння земельних ресурсів зумовлюють необхідність упровадження інноваційних інструментів для своєчасного виявлення, аналізу та прогнозування стану довкілля. Геоінформаційні системи забезпечують інтеграцію різнотипних просторових даних, їх моделювання та оперативну візуалізацію, що дає змогу органам місцевого самоврядування приймати науково обґрунтовані управлінські рішення щодо використання природних ресурсів, планування територій та екологічної безпеки на місцевому рівні. У межах дослідження проаналізовано основні функціональні можливості геоінформаційних систем, зокрема просторовий аналіз, геостатистику, моделювання ризиків і сценарне прогнозування. Особливу увагу приділено використанню дистанційного зондування Землі для оцінювання динаміки природних процесів, таких як деградація ґрунтів, зміна рослинного покриву, водний баланс і виявлення забруднень. Наведено приклади застосування комплексних геоінформаційних рішень у громадах для моніторингу стану земель, аналізу екологічної стійкості та контролю за дотриманням природоохоронних норм. Результати дослідження доводять, що впровадження геоінформаційних технологій у систему геоекологічного моніторингу є ключовою умовою підвищення ефективності управління природними ресурсами на рівні територіальних громад. Використання інтегрованих геопросторових даних дозволяє підвищити точність оцінювання екологічних загроз та формувати обґрунтовані стратегії сталого розвитку. Таким чином, геоінформаційні системи виступають основою для створення сучасних моніторингових систем, що відповідають вимогам адаптивного управління у сфері довкілля. Ключові слова: геоінформаційні системи, геоекологічний моніторинг, об’єднана територіальна громада, управління земельними ресурсами, землеустрій, раціональне використання земель.
Лазерне сканування і створення bim моделі корпусу № 1 НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського» як метод візуалізації історико-архітектурної спадщини
У статті охарактеризовано комплексний підхід до отримання та опрацювання даних після наземного лазерного сканування пам’ятки архітектури та створення BIM-моделі фрагмента фасаду історичної будівлі – Першого корпусу НТУУ «КПІ імені Ігоря Сікорського». У процесі виконання цієї роботи застосовано сучасні методи просторової фіксації досліджуваного об’єкта, включаючи високоточне 3D-сканування за допомогою сканера Leica ScanStation C10, реєстрацію хмар точок, фільтрацію даних та результати їх подальшого опрацювання у програмному забезпеченні Leica Cyclone REGISTER 360, Autodesk ReCap і побудову інформаційної 3D моделі цієї будівлі в середовищі Autodesk Revit. Проаналізовано зарубіжний та вітчизняний досвід виконання робіт такого змісту. Показано, що одним із найефективніших способів просторового документування є наземне лазерне сканування (TLS), яке забезпечує отримання високоточної хмари точок, яка відображає реальну форму об’єкта з точністю до кількох міліметрів. Міжнародні дослідження свідчать, що технологія Scan-to-BIM є ключовою у процесах цифрової реставрації та планування реконструкцій історичних об’єктів. Зазначено, що в Україні бракує систематизованих прикладних досліджень, які б поєднували ці технології у комплексний алгоритм для конкретних історико-архітектурних об’єктів. Ця обставина вказує на практичну важливість даного дослідження та необхідність подальшого розвитку методик документування історичних фасадів із використанням сучасних геодезичних і геоінформаційних технологій. Особливу увагу у статті приділено питанням забезпечення високої точності набору даних, алгоритмам реєстрації станцій, вибору параметрів сканування та можливостям подальшого використання моделі у реставраційних роботах, моніторинзі технічного стану та цифровій консервації об’єктів культурної спадщини. Модель рівня LOD 300 підтверджує можливість якісного відтворення геометрії історичних об’єктів із застосуванням технології Scan-to-BIM в українських реаліях. Ключові слова: наземне лазерне сканування, хмара точок, TLS, BIM-модель, Scan-to-BIM, цифрова консервація, історична будівля, архітектурна спадщина, Autodesk Revit, Leica ScanStation C10, реєстрація хмар точок, Cyclone REGISTER 360, HBIM, реставрація фасадів, 3D-моделювання, геодезичне документування, інформаційне моделювання, точність вимірювань, LOD 300, цифрова реконструкція.
Топографо-геодезичне і картографічне забезпечення землевпорядкування
У статті розглянуто процес створення кадастру нерухомості в Україні та напрямки розвитку на основі аналізу досвіду та практик Європейського Союзу. Наголошується, про важливість виправлення створених непорозумінь в цій сфері відносин щодо прийнятого в Україні і у Світі визначення поняття нерухомості враховуючи рекомендації Світового банку щодо об'єднання фрагментованих інституційних підходів до реєстрації майна, його оцінки та адміністрування податків. Акцентовано увагу на постійному розвитку інтеграційних процесів в цій сфері у країнах ЄС і Світі на базі узгодженого погляду на майбутній розвиток цих систем з урахуванням зроблених висновків практики втілення майбутнього бачення сучасного кадастру до 2014 та з точки зору на 2035 рік, а також на важливості приєднання України до цього процесу для створення сприятливих умов для розвитку ринкових відносин та активізації інвестиційної діяльності. Визначено, що стратегічним напрямом у контексті євроінтеграції є гармонізація кадастрової політики України зі стандартами ЄС. Запропоновано продовжити виконання Указу президента України щодо кадастрової системи від 2003 року шляхом створення багатофункціонального кадастру, який включатиме реєстри прав власності, кадастрову оцінку майна та інші державні реєстри і кадастри. Стаття підкреслює важливість уніфікації та модернізації системи для підвищення її ефективності та відповідності, заснованих на апробованих сучасних практиках, міжнародним вимогам. Ключові слова: кадастр нерухомості, кадастрова система, Європейський Союз, земля, нерухоме майно.
Вплив зміни клімату на ефективність вирощування сільськогосподарських культур у Рівненській області
У статті досліджено вплив зміни клімату на ефективність вирощування сільськогосподарських культур у Рівненській області, територія якої слугує репрезентативним напрямом для вивчення адаптаційних процесів в умовах зміни кліматичних умов на північному заході України. Встановлено, що підвищення середньорічних температур, зменшення рівномірної кількості опадів, почастішання посух суттєво впливають на врожайність основних сільськогосподарських культур і обумовлюють їх просторову диференціацію. Дослідження включає просторовий аналіз сільськогосподарського виробництва, оцінку ризиків, пов'язаних з кліматом, в адміністративних районах регіону, а також виявлення регіональних відмінностей у впливі кліматичних факторів. Була проведена оцінка ефективності вирощування різних сільськогосподарських культур в нових кліматичних умовах. Результати свідчать про необхідність коригування структури посівів на користь більш адаптивних та рентабельних культур, таких як картопля, кукурудза, овочі відкритого ґрунту та плодово-ягідні культури. Запропоновано оптимізовану структуру посівних площ, адаптовану до сучасних агрокліматичних умов регіону. У дослідженні використовується міждисциплінарний підхід, який поєднує агрокліматичний аналіз, економічну оцінку та просторове моделювання. Отримані результати можуть бути використані для розробки стратегій адаптації аграрного сектору до зміни клімату, забезпечення продовольчої безпеки та підвищення економічної стійкості сільськогосподарського виробництва в Рівненській області та аналогічних регіонах України. Ключові слова: зміна клімату, сільське господарство, економічна ефективність, врожайність сільськогосподарських культур, агрокліматичні ризики, сівозміна, продовольча безпека.
врожайність сільськогосподарських культур
Інтелектуальні технології в еволюції електронних геодезичних приладів: концептуальні засади інтеграції штучного інтелекту в системи просторового управління та геоінформаційного середовища
Стаття досліджує питання інтелектуалізації електронних геодезичних інструментів у контексті систем публічного просторового менеджменту, акцентуючи трансформацію від автоматизованих процедур до адаптивних самонавчальних технологічних рішень з інтеграцією принципів цифрової етики. Реалізовано алгоритмічний аналіз із залученням розширеного фільтра Калмана (EKF) та рекурентних нейромережевих архітектур довгої короткочасної пам'яті (LSTM) для адаптивної фільтрації інформаційних потоків, а також методів геопросторової статистики та ГІС-візуалізації для верифікації координатної консистентності. Отримані наукові результати свідчать, що інтелектуалізація детермінує трансформацію до когнітивних систем із сенсорною інтеграцією (GNSS, IMU, EDM), досягаючи міліметрової точності через застосування алгоритмів штучного інтелекту, зокрема EKF та LSTM, для прогностичного моделювання похибок та автокорекції. Встановлено, що хмарна інфраструктура та інтероперабельність із ГІС-платформами (ArcGIS, QGIS) формують уніфіковане цифрове середовище з механізмами валідації даних, що підвищує метрологічну стабільність та етичну підзвітність систем. Практична значущість дослідження визначається вдосконаленням систем публічного управління, зокрема урбаністичного планування, земельно-кадастрового обліку та інфраструктурного моніторингу, де інтелектуалізовані прилади забезпечують оновлення даних у режимі реального часу та превентивне управління ризиками. Дослідження сприяє підвищенню транспарентності державних реєстрів через цифрові паспорти вимірювань, редукуючи похибки та юридичні колізії в геоінформаційному середовищі. Перспективи подальших наукових розвідок передбачають розробку етичних стандартів для штучного інтелекту в геодезії та інтеграцію з технологіями Інтернету речей (IoT) для створення глобальних мереж моніторингу. Ключові слова: інтелектуалізація, геодезичні прилади, сенсорна інтеграція, штучний інтелект, геоінформаційні системи, публічне просторове управління.
Ефективність біомеліораційних технологій у відновленні та підвищенні родючості деградованих ґрунтів
У статті розглянуто актуальну проблему деградації ґрунтів та обґрунтовано необхідність застосування біомеліораційних методів як ключового інструменту для відновлення їхньої родючості. Метою статті є аналіз та систематизація даних впливу біомеліораційних методів на основі показників родючості деградованих ґрунтів. У процесі дослідження використано комплексний підхід, що передбачає аналіз наукових публікацій, а також практичних прикладів застосування методів біомеліорації для підвищення показників родючості деградованих ґрунтів. Родючість визначається як сукупність трьох основних властивостей, а саме фізичних, хімічних та біологічних. Відзначено вплив біомеліораційних методів на відновлення родючості через накопичення органічної речовини, стимуляцію біологічної активності, покращення структури ґрунту. Досліджено основні біомеліораційні методи та їхній вплив. Розглянуто фіторемедіацію як захід, який направлений на зменшення токсичних елементів у забруднених ґрунтах, завдяки вирощуванню спеціальних рослин, здатних виводити або локалізувати токсичні речовини в кореневій зоні або надземній частині. Визначено роль органічного землеробства як методу біомеліорації. Представлено схему механізму впливу біомеліорації на родючість ґрунтів та рекомендації з впровадження комплексу біомеліораційних систем, для ефективного відновлення деградованих ґрунтів в Україні. Зазначено, що подальші дослідження мають бути спрямовані на розробку регіонально адаптованих біомеліораційних систем та оцінку довгострокового економічного ефекту від їхнього впровадження. Ключові слова: деградація ґрунтів, родючість ґрунту, біомеліорація, сидерати, фітомеліорація, фіторемедіація, мікробні препарати, органічне землеробство.
Інтелектуальні технології в електронних геодезичних системах публічного просторового управління: еволюція від автоматизації до цифрово-етичних стандартів
Стаття присвячена інтелектуалізації електронні геодезичні прилади (ЕГП) та розробленню концептуальних основ інтеграції технологій штучного інтелекту (ШІ) в геоінформаційне середовище (ГІС) з метою підвищення ефективності систем просторового управління. У досліджені представлено розроблену архітектурну модель інтелектуалізованої системи просторового управління, яка включає взаємодію електронних приладів, сенсорних модулів, ГІС-платформ та аналітичних ШІ-сервісів. Запропоновано концепцію інтелектуалізації ЕГП, яка ґрунтується на трьох основних векторах: автономність вимірювального процесу (за допомогою машинного навчання МН для розпізнавання об’єктів, самодіагностики), адаптивність до умов навколишнього середовища (через корекцію впливу навколишнього середовища, зменшення шуму) та інтегративність у ГІС. У роботі описано застосування ШІ-методів, включаючи глибинні нейронні мережі (YOLO, Mask R-CNN, U-Net, PointNet) для автоматичної детекції та класифікації об’єктів на зображеннях і хмарах точок, а також для оцінювання та корекції GNSS-похибок у реальному часі за допомогою нейро-Калманівських фільтрів. Практичні напрями впровадження моделі включають автоматизований моніторинг деформацій інженерних споруд та інтелектуальну обробку даних БПЛА для оновлення топографічних планів. Згідно з висновками, поетапна інтеграція ШІ перетворює ЕГП на інтелектуальні сенсори, здатні самостійно оцінювати якість даних та взаємодіяти з ГІС, що забезпечує надійну основу для «розумних» міст та стійкого територіального розвитку. Ключові слова: інтелектуалізація, штучний інтелект (ШІ), електронні геодезичні прилади (ЕГП), ГІС-середовище, системи просторового управління, детекція об’єктів, GNSS-корекція.
Застосування штучного інтелекту при фотограмметричному опрацюванні цифрових даних
У статті розглядається вплив алгоритмів нейромереж штучного інтелекту на процес фотограмметричного опрацювання цифрових знімків та формування щільних хмар точок. Зазначено, що інтеграція алгоритмів машинного навчання, зокрема глибокого навчання, дозволяє автоматизувати ключові етапи опрацювання, підвищити точність класифікації об’єктів, оптимізувати геометричну корекцію зображень та покращити якість кінцевих геопросторових продуктів у вигляді ортофотоплана місцевості. Описано основні етапи фотограмметричного процесу: від збору первинних даних до формування ортофотопланів та тривимірних моделей місцевості. Особлива увага приділяється ролі нейромережі у покращенні щільності хмари точок за рахунок правильної інтерпретації точок на цифрових знімках, класифікації об’єктів та зменшенні впливу людського фактора. Визначено виклики, пов’язані з потребою у великих обсягах якісних навчальних даних. Обґрунтовано перспективність застосування нейромереж штучного інтелекту у фотограмметрії та необхідність подальших досліджень у цьому напрямку. Ключові слова: нейромережа, штучний інтелект, фотограмметрія, машинне навчання, хмара точок, ортофотоплан, 3D-модель, цифровий знімок.
Онтологія меж у системі сучасного землеустрою: від геометрії до режиму прав і цінностей
Стаття концептуалізує поняття «межа» в сучасному землеустрої як інституційно-режимну категорію, що перевищує геометричне трактування лінії поділу. На основі порівняльно-історичного та інституційного аналізу, нормоорієнтованого моделювання і формальної онтологізації (LADM) обґрунтовано перехід від матеріально-геометричної до режимної онтології простору, де межа функціонує як подія-відношення, що конституює права, обмеження, відповідальності та рентні потоки. Ідентифіковано чотири структурні рівні межі — матеріальний, правовий, інформаційний, екологічний — і показано їх супервенійні зв’язки та причинний вплив процедурної валідності даних на легітимність режимів. Сформульовано принципи онтологічного дизайну меж (конститутивність процедури, багатомодусність, адаптивність, метричність якості, сумісність і пріоритети, ціннісна прозорість), що уможливлюють інтеграцію правових норм, просторових даних та механізмів управління цінністю землі. Практична корисність полягає у переході від «реєстру ліній» до динамічної режимної моделі простору для кадастрових і планувальних систем, підвищенні якості рішень, мінімізації конфліктів і прозорому розподілі вигод. Робота позиціонується як внесок у становлення теорії сучасного землеустрою як фундаментальної дисципліни; анонсовано подальші публікації щодо формалізації режимів, GeoBIM-інтеграції та процедур оцінки легітимності. Ключові слова: межа; онтологія простору; землеустрій; LADM; інституційні режими; права й обмеження; 3D/4D-кадастр; інтероперабельність; value capture; просторове врядування.
Земельні відносини та актуальні проблеми земельної реформи
Комплексний підхід до планування, оцінки та реалізації робіт із зняття родючого шару ґрунту: від нормативів до доказових практик землеустрою
Запропоновано науково-методичні підходи щодо розроблення заходів з охорони земель в сучасній документації із землеустрою. У статті розглянуто сучасні вимоги до розроблення робочих проєктів землеустрою щодо зняття та перенесення родючого шару ґрунту відповідно до нормативно-правової бази України. Окреслено основні завдання таких проєктів, серед яких – забезпечення раціонального використання та збереження родючості ґрунтів, мінімізація негативних наслідків господарської діяльності та відновлення порушених земель. Проведено аналіз ключових показників, що визначають доцільність зняття й складування ґрунтових шарів: вміст гумусу, кислотність, частка обмінного натрію та гранулометричний склад. Показано, що дотримання цих параметрів є важливим чинником екологічної безпеки та сталого розвитку аграрного виробництва. Зміст робочих проєктів землеустрою включає завдання на проєктування, пояснювальну записку, характеристику природних умов, результати ґрунтових і геодезичних обстежень, проєктні рішення із визначення комплексу заходів з охорони земель, плани агровиробничих груп ґрунтів та розрахунки кошторисної вартості виконання робіт. Така структура забезпечує наукову обґрунтованість рішень і практичну ефективність їх реалізації. Стаття узагальнює актуальні знання та практики у сфері землеустрою, пропонуючи комплексний підхід до розроблення робочих проєктів землеустрою. Пропоновані правила та рекомендації можуть служити основою для фахівців, зайнятих у сфері управління земельними ресурсами, агрономії та екології. Ключові слова: охорона земель, землеустрій, поліпшення стану земель, управління земельними ресурсами, документація із землеустрою, зняття родючого шару ґрунту, робочий проєкт землеустрою.
Проектування прибережно-захисних смуг водоохоронних зон засобами ГІС
Проаналізовано нормативно-правові засади проектування водоохоронних зон та їх роль для охорони природного середовища, визначення меж прибережно-захисних смуг та вплив рельєфу на розміри зон обмежень. Досліджено територію Кам'янопотоківської територіальної громади Кременчуцькому районі Полтавської області. Проведено класифікацію водних об’єктів території дослідження, визначено нормативні значення прибережно-захисних смуг відповідно до їх розмірів згідно вимог чинного законодавства. На основі відкритих даних про рельєф території здійснено розрахунок схилів та передбачено подвоєння прибережно-захисних смуг в межах схилів понад 3 градуси. Розроблено геопросторову динамічну модель проектування прибережно-захисних смуг водоохоронних зон з урахуванням законодавчих норм та рельєфу та їх вплив на види діяльності. Модель створено та апробовано за допомогою програмного модуля Model Builder в ArcGIS Pro. Як результат дослідження, застосовано модель до зібраних вхідних даних та запроектовано прибережно-захисні смуги водоохоронних зон в межах досліджуваної території. Визначено території та проведено їх аналіз, право власності на які обтяжуються відповідно до запроектованих водоохоронних зон. Дана модель є динамічною та придатною до застосування у виробничих цілях на локальному рівні (в межах територіальних громад). Ключові слова: водоохоронна зона; прибережно-захисна смуга; територіальна громада; водні об’єкти; проектування водоохоронних зон; ГІС технології; геоінформаційні системи.
Розроблення концептуальної моделі бази геопросторових даних небезпечних поховань тварин, які загинули від сибірки
В статті представлено авторський підхід до систематизації і накопичення геопросторових та атрибутивних даних щодо небезпечних поховань тварин, які загинули від сибірки. Сибірка є зоонозним захворюванням, спори якого здатні зберігати життєздатність у ґрунті протягом десятків років і залишатись джерелом потенційної загрози. Поховання тварин, здійснені не у біотермічних ямах (головним чином до 1954 року), не забезпечують належного рівня безпеки: у разі зміщення ґрунтового покриву спори можуть потрапити на поверхню і стати причиною нових випадків захворювання серед диких і свійських тварин, а також інфікування людей. Значна частина таких поховань не має чітко встановлених меж земельних ділянок і встановлених режимів обмеженого використання прилеглих територій, що ускладнює контроль за їхнім станом. У межах дослідження було структуровано наявні геопросторові та атрибутивні дані про небезпечні поховання і розроблено концептуальну модель бази геопросторових даних, що забезпечує накопичення, структурування й систематизацію даних. Модель побудована з використанням нотації UML та представлена у вигляді діаграми класів, що відображає головні структурні елементи бази даних та їхні атрибути. Отримані результати можуть бути використані для створення фізичної моделі бази геопросторових даних з обліку (реєстру) земель з небезпечними похованнями тварин, що загинули від сибірки, а також для подальшого розвитку системи моніторингу, планування санітарно-захисних заходів, встановлення режимів обмеженого землекористування та ін. Ключові слова: база геопросторових даних, концептуальна модель, сибірка.
Цифрове землеробство: процес підтримки прийняття розумних рішень для стійкого до зміни клімату сільського господарства в Київській агломерації
Швидке зростання мегаполісів суттєво змінює життєздатність аграрного сектора економіки у приміських регіонах. Використовуючи Київську агломерацію як багатий на дані випробувальний полігон, це дослідження поєднує модульний робочий процес підтримки прийняття рішень за допомогою БПЛА та штучного інтелекту з емпіричними обмеженнями, що виникають у сфері землекористування, ринків праці, логістики та земельної ренти. Регіональні дані свідчать, що сільськогосподарські угіддя скоротилися до 0,21% площі (≈0,18 тис. га), проти >54% зелених зон; різниця в оплаті праці (16 500 грн харчова промисловість проти 14 000 грн у сільському господарстві) та транспортні витрати на рівні 20–250 грн/км підривають маржу фермерських господарств та утримання робочої сили, тоді як орендна плата в прайм-зоні до 25 млн грн/га/рік посилює тиск на конверсію (базові таблиці та цифри Києва та області). Ці структурні розбіжності мотивують розвиток цифрового землеробства, яка явно враховує політику та витрати. Тому, запропоновано створити прототип робочого процесу підтримки прийняття рішень, який поєднує аналіз знімків БПЛА/супутників, польовий Інтернет речей та історичні дані про клімат/врожай з адміністративно-економічними рівнями (орендна плата, градієнти заробітної плати, витрати на перевезення). Інформаційна система перетворює вхідні дані з кількох джерел у швидке та результативне виявлення проблемних моментів, час поливу та рекомендації щодо розподілу вхідних даних. У той же час, системний (програмний) модуль бізнес-логіки оцінює вибір маршруту/транспортного засобу відповідно до профілів витрат у приміському регіоні — процес спільного проектування зацікавленими сторонами (фермери, переробники та планувальники) визначає зручність використання та передачу. В дослідженні представлено (1) базовий рівень приміського розвитку Києва (земля, заробітна плата, логістика, розподіл підприємств), (2) архітектуру робочого процесу БПЛА-штучного інтелекту та точок інтеграції з CRM-системами для ферм та публічними даними аграрного виробництва, а також (3) систему оцінювання, яка пов'язує KPI аграрного сектору та промисловості з просторово-економічними обмеженнями для стійкого впровадження. Цей підхід розроблений для транскордонного реплікації (Україна – Німеччина) та для інформування про ефективні результати політики щодо цифрового управління земельними ресурсами та стійкості приміських агропродовольчих фондів. Ключові слова: точне землеробство, цифрове землеробство, БПЛА, підтримка прийняття рішень штучним інтелектом, приміське землеробство, зміна землекористування, логістичні витрати, Київська агломерація, стійкість, інтеграція політик.
Застосування ГІС технологій оцінки впливу на навколишне середовище місця розташування ВЕС на прикладі «Полонина Руна» Тур'є-Реметівської ОТГ
У сучасних умовах розвитку відновлюваної енергетики, до якої відноситься і вітроенергетика найважливішим завданням є мінімізація екологічного впливу вітроелектростанцій (ВЕС) на навколишнє середовище в контексті декарбонізації галузей економіки. Використання геоінформаційних систем (ГІС) дозволяє ефективно аналізувати та моделювати вплив щодо розміщення ВЕС враховуючи: екологічні, ландшафтні, економічні, кліматичні та соціальні фактор, які впливають на сталий розвиток територій. У статті розглядається застосування геоінформаційних систем (ГІС) для оцінки впливу на навколишнє середовище місця розташування вітроелектростанції (ВЕС), яка планується будувати на території урочища «Полонина Руна» Тур'є-Реметівської сільської територіальної громади Ужгородського району Закарпатської області. Дослідження передбачає збір та обробку просторових даних, включаючи рельєф, швидкість та напрямок вітру, наявність природоохоронних територій та місць проживання чутливих видів флори та фауні. За допомогою ГІС проводитиметься аналіз візуального та шумового впливу, оцінка ризиків для біорізноманіття та здоров'я населення, а також моделювання альтернативних варіантів розміщення вітрогенеруючих турбін станції . Результати оцінки сприяють прийняттю обґрунтованих проектних рішень щодо вибору місця розташування ВЕС, знижуючи негативний екологічний вплив та забезпечуючи баланс між сталим розвитком вітрової енергетики в регіоні зі збереженням навколишнього природного середовища. Ключові слова: вітроенергетика, оцінка впливу на довкілля, геоінформаційні системи, просторове планування, сталий розвиток територій, відновлювані джерела енергії, декарбонізація, викиди CO2 .
Подолання радянського спадку в землеустрої та топографо-геодезичній діяльності в Україні: термінологічна уніфікація, переосмислення змісту та інституційна інтеграція
Стаття пропонує цілісну рамку подолання пострадянської інерції у взаємодії землеустрою та топографо-геодезичної діяльності в Україні. Показано, що радянська освітньо-професійна традиція звузила геодезію до вимірювально-інженерних практик і водночас маргіналізувала європейське розуміння землеустрою як проєктно-правової діяльності з формування меж та режимів користування, що мають юридичні наслідки. На основі аналізу міжнародних рамок (FIG, CLGE, INSPIRE, LADM), чинного українського законодавства та довготривалих спостережень автора за професійними дискусіями у соціальних мережах обґрунтовано: (1) необхідність термінологічної уніфікації (surveyor як родове поняття, з розмежуванням land/cadastral surveyor → «землевпорядник», engineering/topographic surveyor → «інженер-геодезист/топограф», «геодезист» — не синонім surveyor); (2) переосмислення функціональних ролей: топографо-геодезична діяльність є інфраструктурним інструментом створення доданої вартості в інших секторах, тоді як землеустрій безпосередньо формує нові об’єкти нерухомості, планувальні структури та управляє цінністю майна через RRR-підходи; (3) інституційну інтеграцію даних і процесів на основі моделей INSPIRE/LADM. Визначено структурні причини «кризи» галузі після 1991 р.: різке скорочення державного попиту на «централізовану геодезію» та технологічна автоматизація вимірювань (GNSS, ДЗЗ, БПЛА, ГІС). Запропоновано модернізацію вищої освіти за спеціальністю G18 («Геодезія та землеустрій») через міждисциплінарні навчальні траєкторії (геодезія × землеустрій × кадастр × просторове планування × оцінка), впровадження семантичних моделей даних, етики та процедур публічної довіри до меж, а також розвиток постійних професійних комунікацій як механізму зняття уявних конфліктів між спільнотами. Ключові слова: землеустрій; геодезія; топографо-геодезична діяльність; кадастр; межі; RRR (права-обмеження-обтяження); INSPIRE; LADM; термінологічна уніфікація; професійні кваліфікації; НІГД/NSDI; інституційна інтеграція; просторове планування; оцінка нерухомості.
Авторське право (c) 2025 Землеустрій, кадастр і моніторинг земель
Справедлива вартість земельного капіталу: методичні підходи та сценарне моделювання
У статті розглянуто засади формування справедливої вартості земельного капіталу в умовах глибоких трансформацій аграрного сектору України. Показано, що традиційні підходи до грошової оцінки земель вже не відповідають викликам сьогодення, оскільки не враховують екологічних загроз, інституційних змін та ризиків, пов’язаних із воєнними діями. Автором обґрунтовано доцільність застосування концепції справедливої вартості як більш гнучкої та адаптивної до реалій сьогодення. Запропоновано модифіковану модель визначення вартості земельного капіталу на основі чистої теперішньої вартості, у якій інтегровано наступні фактори: частка площі вилучених земельних ділянок з обробітку, чистий операційний або рентний дохід за рік, втрати через розмінування та забруднення ґрунту (витрати або втрачений дохід), державні компенсації, ставка дисконтування, премія за ризик. На основі сценарного моделювання представлено кілька варіантів розвитку ситуації - оптимістичний, песимістичний, прагматичний та сценарій без впливу війни. Результати свідчать, що швидкість відновлення земельних ресурсів, обсяги державної підтримки та ефективність управлінських рішень є ключовими детермінантами збереження економічного потенціалу земельного капіталу. Розроблена методична база може бути використана як для прийняття управлінських рішень на рівні сільськогосподарських підприємств і територіальних громад, так і для вдосконалення державної земельної політики в умовах повоєнного відновлення. Ключові слова: земельний капітал, справедлива вартість, ринкова вартість, чиста теперішня вартість, премія за ризик, ставка дисконтування, рентний дохід, державні компенсації, гуманітарне розмінування, забруднення ґрунтів, повоєнне відновлення, аграрний сектор, оцінка земель, сценарне моделювання, інвестиційна привабливість земель.
Раціональне використання земель сільськогосподарського призначення: моніторинг гумусового балансу в межах сівозмін
Раціональне землекористування неможливе без цілеспрямованого збереження та відновлення родючості ґрунтів, ключовим індикатором якої виступає рівень гумусового стану. Особливої актуальності набуває питання підтримання стабільного гумусового балансу в умовах поширеного застосування короткоротаційних сівозмін, що переважають у сільськогосподарській практиці Південного Степу України. Відсутність налагодженого моніторингу вмісту органічної речовини у ґрунті ускладнює прогнозування продуктивності агроекосистем та загрожує виснаженням чорноземів – найціннішого ресурсу вітчизняного землеробства. Метою дослідження було здійснити порівняльний аналіз ефективності різних короткоротаційних сівозмін за умов повної відмови від внесення добрив, визначити їх вплив на баланс гумусу та виокремити найбільш раціональну модель для довгострокового землекористування. Методичною основою стали розрахунки гумусового балансу у п’ятипільній польовій сівозміні з ріпаком озимим і соняшником, що вивчалася у 2020–2024 рр. Результати показали, що після технічних (олійних) культур формується від’ємний баланс гумусу (–0,28 т/га і –0,77 т/га відповідно), а найсуттєвіший дефіцит зафіксовано після чистого пару (–1,46 т/га). Водночас зернові культури сприяють частковому відновленню запасів гумусу (до +0,21 т/га і +0,08 т/га), а найбільший позитивний ефект забезпечує зайнятий пар (+1,14 т/га). Сумарний баланс за ротацію становить –2,22 т/га у першій сівозміні та +0,38 т/га у другій. Таким чином, наші дослідження підтверджують необхідність включення зайнятого пару до структури сівозмін як природного джерела органічної речовини, що дозволяє зберегти родючість чорноземів та забезпечити сталість агровиробництва у Південному Степу України. Ключові слова: чорноземи південні, гумус, біомаса, баланс, короткоротаційна сівозміна, сидерати.
Удосконалення підходів до визначення граничної площі земельних ділянок під існуючими будівлями і спорудами
У статті обґрунтовані напрями удосконалення методичних засад формування земельних ділянок державної, комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди. Запропоновано методику формування земельних ділянок державної, комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, із урахуванням при формуванні земельних ділянок функціонального призначення, технічних характеристик будівель та споруд, а також місць їх розташування відносно інших об’єктів нерухомості, червоних ліній, територій та об’єктів загального користування, водних об’єктів, територій та об’єктів природно-заповідного фонду, пам’яток культурної спадщини, інших режимоутворюючих об’єктів. Запропоновано встановити єдиний, кількісно вимірюваний підхід до визначення допустимих меж такої ділянки через дві взаємопов’язані величини — ширину базової смуги обслуговування та спеціальний коефіцієнт для кожного класу будівель та споруд. Запропонований підхід до формування земельних ділянок державної, комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди в цілому спростить роботу розробників документації із землеустрою завдяки єдиному набору кількісних параметрів. В той же час, буде забезпечено зменшення кількості випадків передачі надлишкових площ без торгів і відповідне збільшення пропозиції земель на конкурентному ринку. Ключові слова: формування земельних ділянок, функціональне призначення, будівельні норми.
Геодезичний супровід будівництва житла, промислових і транспортних об’єктів
Геоінформаційне картографування стану ґрунтового покриву й земель, прилеглих до Бурштинської ТЕС, та рекомендації щодо їх екологічно збалансованого використання
На сьогоднішній день важливим завданням для України є оцінка стану земель, що зазнають руйнувань і забруднень від бойових дій та їх відновлення. Використання геоінформаційних систем та комплексних аналітичних методів неодноразово довело свою ефективність. В даному дослідженні ГІС-технології використовуються для картографування стану земель навколо Бурштинської ТЕС з метою вивчення техногенного навантаження на них. На основі даних дистанційного зондування Землі, а саме супутникових знімків, аналітичних картографічних джерел і наукових публікацій побудовано тематичні картосхеми, а саме картосхему ґрунтів, три картосхеми забруднення ґрунтів важкими металами (мідь, свинець, кобальт), картосхему угідь. Вказані картосхеми розроблені у середовищі QGIS та оформлені відповідно до стандартів. У межах зони впливу Бурштинської ТЕС встановлено наявність відмінних типів ґрунтів, які по-різному реагують на техногенне навантаження. Аналіз просторового розподілу важких металів дозволив чітко визначити зони накопичення забруднювачів. Це дозволить сформувати екологічно безпечне землекористування. Результати дослідження можуть бути використані для планування екологічного зонування, управління деградованими землями та розробки програм сталого розвитку після припинення діяльності Бурштинської ТЕС. Ключові слова: Бурштинська ТЕС, екологія, стан земель, ґрунти, ГІС-технології, картографування, техногенне навантаження.
Удосконалення алгоритму визначення поправки за спотворення площі геопросторових об’єктів в геодезичних проєкціях
Площа, як один з основних геометричних параметрів земельних ділянок, є важливим фактором у землеустрої, земельному кадастрі, стягненні плати за землю тощо. Геодезична площа має визначатися на поверхні референц-еліпсоїда, але в інженерній практиці площа обчислюється за координатами поворотних точок в проєкції Гаусса-Крюгера. Вплив проєкції наближено враховується введенням поправки до обчисленого значення площі за прямокутними координатами. При цьому геодезична площа може суттєво відрізнятися від її наближеного значення. Не існує точних (кінцевих) формул для обчислення площ довільних ділянок поверхні еліпсоїду за геодезичними координатами поворотних точок. Тому найбільш точні значення геодезичних площ геопросторових обєктів визначаються числовими методами, в тому числі у геоінформаційних системах. Простіший спосіб визначення неспотворених площ земельних ділянок полягає у використанні рівновеликих геодезичних проєкцій. В дослідженні використані проєкції Сансона, Гаусса-Крюгера та Кассіні. Для проєкцій Гаусса-Крюгера та Кассіні наведені алгоритми визначення поправок за ординатою центра тяжіння ділянки та за ординатами усіх поворотних точок. Аналіз точності запропонованих алгоритмів проведений з використанням методу математичного моделювання. Ключові слова: геодезична площа, геодезичні проєкції, спотворення площ, поправка до обчисленої площі.
Каркас рішень Microsoft (КаРі М) як узагальнена методологія каркасного підходу до поводження з просторовими інформаційними системами
У статті «Каркасний підхід як стратегія дослідження і проектування складних просторових інформаційних систем (на прикладі НІГД)» сформулювано назви трьох його можливих інтерпретацій. Там же розглянута перша з них – як конкретна конструктивна стратегія використання геоінформаційних систем і технологій (ГІСіТ) для управління територією України. У цій роботі досліджується друга інтерпретація Каркасного підходу - як узагальнення методології поводження з просторовими інформаційними системами. Поняття «узагальнена методологія» знаходиться на тому ж «епістемологічному» рівні ієрархії понять, що і поняття «конструктивна стратегія». Для розгляду цієї відповідності використовується поняття «мета Х», де Х приймає потрібні для цієї роботи значення. З теоретичної точки зору основна увага приділяється поняттю «мета-дослідження» і його складовій - поняттю «мета-методологія». З практичної точки зору основна увага приділяється поняттям «методологія» і «мета-методологія», відомим з кінця минулого століття як Microsoft Solutions Framework (MSF, версії 1.0 – 4.0). Більше того, вибрано такі розуміння «узагальненої методології», що відповідають поняттю «мета-методологія» у контексті Каркасного підходу поводження з ПрІС. Віддаючи належне походженню терміну «Каркас Рішень (КаРі)», розгляд узагальненої методології (або узагальнення методологій) розпочинається з нагадування про версію 2.0 методології MSF, до усіх версій якої застосовується скорочення КаРі М (КаРі Microsoft). Такий запис робить логічним питання подібності між КаРі М і розглянутими раніше КаРі X(Y), такими як GeoSF (GeoSolutions Framework) або AtlasSF (Atlas Solutions Framework). Деякі з цих подібностей розглядаються у статті. На межі сторіч методологія MSF 2.0 складалася з шести моделей (рішень) Microsoft, деякі з яких ми використовували на практиці: 1) виробничої архітектури, 2) команди проекту, 3) управління ризиками, 4) процесу розробки аплікацій, 5) процесу проектування, 6) аплікації підприємста. Усі вони описані у екзамені MCSD70-100 на прикладі гіпотетичної аплікації, актуальної на той час. Потім методологія MSF 2.0 була узагальнена, так що до MSF версії 4.0 ввійшли дві методології: MSF for Agile Software Development (MSF4ASD) і MSF for CMMI Process Improvement (MSF4CMMI). Існують джерела, в яких згадані конструкції називаються підходами. Справедливі такі відношення: 1) MSF4ASD ↑ MSF 4.0, 2) MSF 4.0 ↓ MSF4CMMI. Відношення ↑ є епістемологічним, а відношення ↓ - редукційним. Відношення ↑↓ доповнюються відношеннями включення: MSF 4.0 = MSF4ASD ∪ MSF4CMMI. Оновлення MSF 4.0 і представлення його сучасним узагальненням методології поводження з ПрІС потрібне для можливої редукції з неї практично корисних на даний час методологій. Зокрема, побудованої з використанням сучасної продукції Microsoft, продукції з відкритим кодом, включаючи нашу «методологію розширення», а також інших. Формально поняття MSF тепер не розвивається і методологічні конструкції MSF є гіпотетичними, однак саме явище MSF реально існує, розвивається і використовується. Актуальна зараз версія MSF у цій статті інтерпретується як мета-методологія, з якої редукцією (конкретизацією або спеціалізацією) можливо отримати потрібну для практики методологію застосування сучасних інформаційних технологій до поводження з ПрІС, включаючи актуальні інформаційні технології Microsoft. Відновлення нашого інтересу до рішень і технологій Microsoft пояснюється не тільки їх корисністю, але й більш ніж десятирічною стратегією їх поступового відкриття материнською (авторською) компанією. Завдяки цьому факту редукцією (однією або двома) з мета-методології MSF розраховуємо отримати і нашу «методологію розширення». Більш традиційною назвою останньої є Базована на Патернах Просторова Інженерія (БППІ) завдяки тому, що вона створюється зараз як Базована на Моделях Програмна Інженерія. Остання буде Базованою на Моделях Системною Інженерією. Ключові слова: узагальнена методологія поводження з ПрІС, методологія і мета-методологія MSF, Базована на Патернах Просторова Інженерія.
узагальнена методологія поводження з ПрІС
Базована на Патернах Просторова Інженерія
Геодезичне забезпечення процесів моніторингу змін у структурі землекористування України в період збройної агресії росії та постконфліктного відновлення
У статті розглянуто геодезичне забезпечення моніторингу змін землекористування в Україні в умовах воєнного та повоєнного періодів, що є ключовим елементом національної безпеки, економічного розвитку та соціальної стабільності. Метою статті є представлення аналізу сучасного стану і перспектив розвитку геодезичного забезпечення моніторингу земельних ресурсів. У процесі дослідження використано комплексний підхід, що передбачає аналіз наукових публікацій, а також практичних прикладів застосування геодезичних технологій для моніторингу змін землекористування в умовах збройного конфлікту та повоєнного відновлення територій України. Матеріалом практичного дослідження слугувало землекористування Білокриницької територіальної громади Рівненської області. Досліджено використання глобальних навігаційних супутникових систем (GNSS), дистанційного зондування Землі (ДЗЗ) та безпілотних літальних апаратів (БПЛА), які дозволяють фіксувати зміни землекористування в режимі, близькому до реального часу, та ефективно використовувати геопросторову інформацію для прийняття управлінських рішень. Окрему увагу приділено лідарним технологіям, що дозволяють створювати високоточні тривимірні моделі земної поверхні та виявляти деградаційні процеси, особливо в географічно складних середовищах. Розглянуто гібридне позиціювання, яке поєднує різні джерела даних (супутникові, радіочастотні, інерційні сенсори, візуальні дані) для підвищення точності та надійності позиціювання, особливо в умовах обмеженої видимості або блокування супутникового сигналу. У дослідженні акцентовано, що процес обробки та інтерпретації геодезичних даних включає попередню обробку, просторову локалізацію, геоінформаційний аналіз та моделювання, а також генерацію картографічного матеріалу. Практична важливість дослідження полягає у наданні об'єктивних та актуальних даних для прийняття обґрунтованих рішень щодо раціонального використання земельних ресурсів, планування територій та оперативного реагування на надзвичайні ситуації. Визначено, що подальші дослідження необхідні для вдосконалення використання цифрових технологій, автоматизації збору даних та інтеграції різних джерел інформації у ГІС-системах для надійного моніторингу змін землекористування як під час бойових дій, так і в період відбудови. Ключові слова: геодезичне забезпечення, моніторинг, землекористування, війна, повоєнний період, ГІС, GNSS, БПЛА, дистанційне зондування.
Сучасний стан та ефективність використання земельних ресурсів в Одеської області
Ефективне та раціональне використання земельних ресурсів має першорядне значення для економіки сільського господарства як на рівні окремих підприємств, так й в масштабах країни. В роботі досліджено стан та ефективність використання земельних ресурсів Одеської області в розрізі природно-сільськогосподарських зон. Встановлено, що у структурі сільськогосподарських угідь області найбільшу частину становить рілля - 80,25%. Проаналізовано динаміку земельних ресурсів області та динаміку ефективності їх використання за натуральними показниками. Виявлено динаміку зростання площ під озимою пшеницею, ріпаком та соняшником, встановлено стабільність посівів кукурудзи та ячменю. Варто відзначити, що у більшості випадків збільшення валового збору відбувалось за рахунок збільшення посівних площ. Для більш детального аналізу досліджено рівень врожайності соняшнику в розрізі адміністративних районів по відношенню до природно-сільськогосподарських зон. Так, максимальні показники зафіксовані в Лісостеповій зоні, що обумовлено оптимальним агрокліматичним потенціалом та більш сприятливим гідротермічним режимом. Мінімальні значення характерні для Посушливої Степової зони через дефіцит атмосферного зволоження та високу інтенсивність евапотранспірації. На основі проведеного аналізу запропоновано комплекс заходів щодо оптимізації землекористування, спрямованих на підвищення ефективності використання земельних ресурсів області. Ключові слова: земельні ресурси, кадастр, ефективність використання, природно-сільськогосподарська зона, урожайність, інфраструктура геопросторових даних, меліорація земель, управління земельними ресурсами, продуктивність, сільськогосподарські угіддя, оптимізація використання.
урожайність, інфраструктура геопросторових даних
меліорація земель, управління земельними ресурсами
сільськогосподарські угіддя, оптимізація використання
Організація угідь ТОВ «Коростишівземінвест» Городського старостинського округу Житомирського району Житомирської області
Згідно чинного законодавства найвища пріоритетність серед усіх земель належить саме сільськогосподарським. Ця категорія є надзвичайно важливою завдяки використанню земельних ресурсів для забезпечення суспільства продуктами харчування. На сьогодні найбільша частка земельних ділянок знаходиться у приватному секторі у користуванні фізичними та юридичними особами. Досить часто землі використовуються всупереч їх природним характеристикам та цільовому призначенню. Як наслідок – суттєво знижується якість сільськогосподарських земель, їх природна родючість, виникає водна та вітрова ерозія тощо. З метою уникнення таких негативних наслідків нераціонального землекористування доцільно проводити організацію угідь з обгрунтування проектних рішень. Впорядкування угідь здійснювалося для ТОВ «Коростишівземінвест» Городського старостинського округу Житомирського району Житомирської області. В цілому територія господарства характеризується помірно-континентальним кліматом з достатнім вологозабезпеченням та оптимальними температурними показниками. Враховуючи рельєф території землекористування та розподіл за агровиробничими підгрупами ґрунтів була запропонована п’ятипільна польова сівозміна з такими культурами: озима пшениця; кукурудза, озимий ріпак; ярі зернові (ячмінь, пшениця); кукурудза; соя. За вирощування цих культур очікується позитивний баланс гумусу та його зростання порівняно з допроектним станом (+627,7 кг/га). Ключові слова: угіддя, впорядкування, господарство, проектне рішення, баланс гумусу.
Антропогенна зміна ландшафтів через видобування бурштину та заходи з їх відновлення
У науковій статті розглядаються проблеми антропогенної зміни ландшафтів у результаті видобування бурштину та обґрунтовуються заходи з їх відновлення. Видобування бурштину є важливим економічним процесом, проте воно спричиняє значні порушення природних екосистем та ландшафтів. Неконтрольований видобуток призводить до деградації ґрунтів, зміни рельєфу, втрати біорізноманіття та порушення гідрологічного режиму територій. У статті представлено аналіз екологічних наслідків незаконного видобування бурштину та його впливу на ландшафти Полісся. Зокрема, розглянуто процес утворення кар’єрів, знищення рослинного покриву та формування нових ерозійних форм рельєфу. Розглядаються аспекти виявлення змін ландшафту досліджуваної території за допомогою мультиспектральних супутникових знімків середньої просторової роздільної здатності Sentinel у динаміці часових періодів. Розраховано вартість відновлення порушених земель на модельній території шляхом рекультивації порушених земель. На основі проведеного аналізу запропоновано комплекс заходів для рекультивації порушених територій. Основна увага приділяється екологічному відновленню земель шляхом рекультивації, висаджування автохтонних видів рослин та відновлення природного водного балансу. Також обґрунтовано значення науково обґрунтованого планування робіт з рекультивації для забезпечення стійкості природних екосистем у поствидобувний період. Розроблені рекомендації мають на меті забезпечити сталий розвиток регіону шляхом відновлення природних ландшафтів і покращення екологічної ситуації. Застосування запропонованих заходів сприятиме мінімізації негативних наслідків видобування бурштину та забезпечить раціональне використання земельних ресурсів у майбутньому. Ключові слова: охорона земель, землеустрій, рекультивація земель, управління земельними ресурсами, поліпшення стану земель, видобуток бурштину.
Науково-методичні підходи до землевпорядного проектування для організації ведення органічного сільського господарства в Україні
Дослідженню підлягали науково-методичні підходи до землевпорядного проектування в контексті організації ведення органічного сільського господарства в Україні. Особлива увага приділяється формуванню системного підходу до екологічно збалансованого землекористування та його узгодженню із вимогами сертифікації органічної продукції за міжнародними стандартами, зокрема регламентами Європейського Союзу. Визначено складові землевпорядного проектування, серед яких: вибір придатних земельних ділянок із дотриманням критеріїв екологічної безпеки; створення буферних зон для запобігання забрудненню ззовні; мінімізація впливу сусідніх господарств, що здійснюють традиційне ведення сільського господарства; просторове зонування; раціональне розміщення посівів і тваринницьких об’єктів. Розглянуто підходи до формування сівозмін на основі науково-обґрунтованої ротації культур, застосування багаторічних трав і сидеральних культур з метою відновлення родючості ґрунтів та поліпшення екологічного балансу в межах органічного господарства. Окрему увагу приділено використанню інноваційних технологій — геоінформаційних систем, дистанційного моніторингу, які сприяють підвищенню ефективності управлінських рішень. Обґрунтовано важливість ведення постійного моніторингу стану ґрунтів, дотримання екологічних стандартів, проходження процедури сертифікації та впровадження систем відстеження походження продукції як необхідної умови прозорості та гарантії якості. Ключові слова: органічне сільське господарство, землевпорядне проектування, організація землекористування, охорона ґрунтів, екологічна безпека, сталий розвиток, сертифікація органічної продукції, буферні зони.
Науково-методичні підходи до класифікації земель, порушених унаслідок воєнних дій на території України
Анотація. Акцентовано увагу на необхідності класифікації земель та земельних ділянок, які зазнали негативного впливу воєнних дій на території України, та встановленні обмежень у їх використанні. Виявлено фрагментарність нормативно-правового регулювання та відсутність цілісного підходу до визначення правового режиму земельних ділянок, що зазнали негативного впливу внаслідок воєнних дій. Узагальнення наукових праць з питань класифікації земель стало основою для формування теоретичних засад класифікатора порушених унаслідок воєнних дій земель. Проаналізовано історичний досвід використання земель, що зазнали негативного впливу воєнних дій, на прикладі Французької Республіки та Федеративної Республіки Німеччини, які спираються на наукові підходи до класифікації порушених територій та їх відновлення. Підкреслено значущість створення класифікації порушених земель унаслідок воєнних дій, як ключового елемента у формуванні підходів до їх відновлення. Сформовано класифікацію порушених унаслідок воєнних дій земель, що охоплює п’ять основних груп: фізично порушені землі; засмічені землі; забруднені землі; заміновані землі; змішане забруднення та засмічення земель. Розроблено структуру класифікатора, яка деталізує види порушених земель, їх підвиди, класи за ступенем порушення, рівнем складності рекультивації та обмеженнями щодо подальшого використання. Запропоновано структуру класифікатора порушених земель внаслідок воєнних дій, що враховує всі зазначені критерії та сприяє розробці ефективних заходів з їх відновлення. Ключові слова: класифікація порушених земель, класифікатор порушених земель, воєнні дії, земельні ресурси, рекультивація земель, забруднені землі, заміновані території, обмеження у використанні земель, засмічені землі, відновлення земель, повоєнна відбудова, оцінка стану земель, управління земельними ресурсами.
класифікація порушених земель, класифікатор порушених земель, воєнні дії, земельні ресурси, рекультивація земель, забруднені землі, заміновані території, обмеження у використанні земель, засмічені землі, відновлення земель, повоєнна відбудова, оцінка стану земель, управління земельними ресурсами.